OBH 4387/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Mizerák Judit

Az eljárás megindítása

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában Budapest Főváros XVIII. kerületi Gyámhivatalának unokájával való kapcsolattartási ügyében folytatott eljárását sérelmezte.

Az ügyben annak megállapítására indult vizsgálat, hogy az érintett hatóság eljárása, intézkedése sértette-e a panaszos jogait vagy jogos érdekeit.

A megállapított tényállás

A panaszos nagyszülő beadványában előadta, hogy az unokájával való kapcsolattartást a gyermeket nevelő édesanya rendszeresen meghiúsítja, így sem ő, sem a fia, az édesapa már négy éve nem látta a gyermeket.

Bejelentésük nyomán a gyámhivatal az 1994. évben 2000 forint, 1995-ben pedig 5000 forint pénzbírsággal sújtotta az anyát, aki a kiszabott bírságot egy esetben sem fizette be, a behajtás pedig jövedelmi viszonyára tekintettel nem vezetett eredményre. Az ügyben az eltelt idő alatt érdemi intézkedés nem történt.

Az apa gyermekelhelyezés megváltoztatása tárgyában keresettel élt. Az első fokú bíróság ítélete ellen a gyermek édesanyja fellebbezett, a másodfokú bírósági eljárás jelenleg is folyamatban van.

A nagyszülő beadványában arra is felhívta a figyelmet, hogy a gyermek egy korábbi láthatás alkalmával elpanaszolta, hogy őt az anya és élettársának gyermekei is gyakran bántalmazza.

Az ügy jogszabályi háttere

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény vonatkozó szabályai a következők
68. § (1) Ha a szülő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(2) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén
a) kötelezi a szülőt, hogy folyamatosan vegye igénybe a gyermekek napközbeni ellátását,
b) kötelezi a szülőt, hogy gyermekével keressen fel valamely családvédelemmel foglalkozó személyt vagy szervezetet,
c) kezdeményezi az illetékes háziorvosnál – súlyos veszélyeztetettség esetén bármely orvosnál – a betegsége, illetve szenvedélybetegsége következtében állandóan vagy időszakosan kóros elmeállapotú szülő, a gyermekkel együttélő más hozzátartozó orvosi vizsgálatát,
d) intézkedik a gyermek egészségét veszélyeztető körülmények megszüntetéséről az illetékes szervek bevonásával,
e) magatartási szabályokat állapít meg a gyermek számára kifogásolt magatartásának megszüntetése érdekében,
f) figyelmezteti a szülőt helytelen életvezetésének, magatartásának következményeire, és felszólítja annak megváltoztatására.
(3) A családgondozó a védelembe vételkor a gyermekre vonatkozóan egyéni gondozási-nevelési tervet készít, melyhez a települési önkormányzat megkeresésére a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítséget ad.
(4) A települési önkormányzat jegyzője – kérelemre bármikor, hivatalból évente – felülvizsgálja a védelembe vétel indokoltságát. Ha a védelembe vétellel a gyermek veszélyeztetettségét megszüntetni nem lehet, a gyermek érdekében a gyermekvédelmi gondoskodás más módját kell választani. Erre a jogkövetkezményre a szülőt figyelmeztetni kell.
(5) A védelembe vétel nem érinti a szülő felügyeleti jogát.

114. § A városi gyámhivatal a szülői felügyeleti joggal, illetve a gyermektartásdíjjal kapcsolatban
b) intézkedik a bíróság, valamint a gyámhivatal által szabályozott kapcsolattartás végrehajtásáról,

A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997.(IX.10.) Korm. rendelet a kapcsolattartási jogról a következő szabályokat tartalmazza.
27. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy
a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá
b) az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse.
(2) A kapcsolattartási jog formái: folyamatos és időszakos kapcsolattartás a gyermek elvitelének jogával és visszaadásának kötelezettségével, továbbá a gyermek tartózkodási helyén történő meglátogatása, levelezés, telefonkapcsolat, ajándékozás, csomagküldés.

28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, továbbá – ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van – a gyermek nagykorú testvére, szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
A kapcsolattartásra vonatkozó határozat végrehajtása
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
(2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza.
(3) A gyámhivatal által kiszabott végrehajtási bírság adók módjára történő behajtásáról a kötelezett lakóhelye szerinti illetékes jegyző gondoskodik, aki ennek megtörténtéről értesíti az illetékes gyámhivatalt.
(4) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a gyermeket bizonyíthatóan folyamatosan a jogosult ellen neveli és a kapcsolattartásra vonatkozó határozatnak a végrehajtási intézkedések ellenére sem tesz eleget, a bíróságnál a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránti per indításának van helye.

Az érintett Alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése deklarálja, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."

Mint arra az Alkotmánybíróság 28/1992.(IV.30.)AB.határozatában rámutatott "A jogbiztonság kiemelkedően fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó szervekre. A jogállam sem tud eltekinteni attól, hogy mind a természetes, mind a jogi személyektől megkövetelje a törvényesen kihirdetett jogszabályok ismerését és az azokkal összhangban álló magatartást, s mindezek garanciájaként érvényre juttassa azt az elvet: a jogszabály nem ismerése senkit sem mentesít jogellenes magatartásának következményei alól."

Az Alkotmány a gyermekek kiemelt védelmét és a szülő neveléshez való jogát a következőképpen rögzíti.
"67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
(2) A szülőket megilleti az a jog, hogy a gyermeküknek adandó nevelést megválasszák."

A vizsgálat megállapításai

A Legfelsőbb Bíróság a gyermek elhelyezésével kapcsolatos szempontokról szóló 17. számú Irányelvében rámutatott arra, hogy a gyermeknek joga az, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn, és a különélő szülőnek is joga egyben kötelezettsége is a kapcsolattartás és a gyermekével való rendszeres érintkezés, míg a gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A házasság felbontása ennélfogva nem járhat azzal a következménnyel, hogy szüleinek egyikét a gyermek elveszítse.

A gyermeknek az egyik szülőnél történt elhelyezése nem érinti a másik szülőnek azt a jogát és kötelességét, hogy a gyermeket rendszeresen látogassa, szeretetét kinyilvánítsa, a gyermekével való meghitt viszonyt fenntartsa. A gyermek érdekét súlyosan sértő módon jár el az a szülő, aki a gyermeket a másik szülővel való érintkezéstől indokolatlanul elzárja, és ellene hangolja.
A szülőnek az említett mélyen elítélendő magatartása károsan befolyásolja a gyermek fejlődését, és alapot ad arra a következtetésre, hogy ez a szülő nem alkalmas a gyermek nevelésére. Végső soron az ilyen szülői magatartás a gyermek elhelyezésének a megváltoztatására is vezet.

Mindezek alapján tehát vizsgálatom megállapította, hogy Budapest Főváros XVIII. kerületi gyámhivatala jogszabálysértést követett el akkor, amikor az apa és a nagyszülő bejelentése alapján a kapcsolattartás elősegítése érdekében következetesen nem intézkedett. 

A hatóság mulasztása az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény végrehajtásra vonatkozó szabályainak és a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló törvény kapcsolattartási jogot szabályozó rendelkezéseinek megsértésén túl visszásságot idézett elő az Alkotmányban a szülő számára biztosított neveléshez való jog vonatkozásában is.

Az alkotmányos visszásság orvolása érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján a következő ajánlást teszem:

Felhívom a Budapest Főváros XVIII. kerületi polgármesteri hivatal gyámhivatalát, hogy a szülő és a nagyszülő kapcsolattartásának végrehajtása érdekében a szükséges intézkedéseket tegye meg, és figyelemmel a beadványban szereplő, a gyermek életkörülményeire vonatkozó jelzésekre is kérem, hogy mérlegelje a kiskorú védelembe vételének és a gyermekjóléti szolgálat segítségnyújtásának lehetőséget is az ügyben.

Budapest, 1998. október 21.

Dr. Polt Péter