OBH 4311/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos azért kért segítséget, mert rokkantsági nyugdíja megállapításakor a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság nem ismerte el a volt NDK-ban töltött idejét szolgálati időként, mert nem szerepelt a munkakönyvében (1992. október 28. - 1993. december 20-ig). A fenti szolgálati időt igazoló dokumentumokat hiába küldte meg a panaszos a nyugdíjbiztosítónak, kérelme nem került elbírálásra. A panaszos a hosszadalmas és eredménytelen ügyintézést kifogásolja.

Érintett alkotmányos jogok

Jogbiztonság (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
Szociális biztonsághoz való jog (Alkotmány 70/E. § (1-2) bekezdés) 

Alkalmazott jogszabályok

1960. évi 14. tvr. Magyar-NDK szociálpolitikai egyezmény

Megállapított tényállás  

A panaszos 1952. április 18-án született. Rokkantsági nyugdíj igényét a 67 %-os munkaképesség csökkenésére tekintettel a lakóhelye szerint illetékes, Ceglédi Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság az 1994. május 31-én kelt 5-2436/94/21. számú rokkantsági nyugdíjat megállapító határozatával elbírálta. A panaszos 1994. május 1-től részesült rokkantsági nyugellátásban 20 év 158 nap szolgálati idő alapján. A panaszos által becsatolt Pest Megye főjegyzője által 1996. november 1-jén írott levél tanúsítja, hogy a Pest Megyei Munkaügyi Központhoz korábban benyújtott kérelme került a fenti címhez továbbításra, ahol az irattárba megtalált iratjegyzék szerint az 83.263. sorszámon az NDK-ból végleg hazatértek között a panaszos a 65. alszámon szerepel. A Ceglédi Nyugdíjbiztosítási Kirendeltséghez benyújtott fenti "Igazolás" a külföldön szerzett szolgálati idők elbírálása tekintetében kizárólagos illetékességgel rendelkező Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz került továbbításra, melyről a panaszost az                       5-02436/94/32. számú, 1997. március 3-án kelt levelében tájékoztatták. Ezt követően a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság külföldi Nyugdíjügyek Osztálya 1997. május 26-án kelt levelében, mivel a  korábban a szolgálati idő igazolására, illetve az állított munkaviszony megszűnésére vonatkozó részbizonyíték önmagában a vitatott idő teljes tartamának elismeréséhez nem volt elégséges, kérte az esetleg fellelhető újabb igazolások, illetőleg a volt munkáltatója nevének és címének megküldését. 
Ezt követően a Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a volt munkáltatót hivatalból kereste meg és a munkáltatótól beérkezett igazolás alapján az 1998. november 23-án kelt határozatában elismerte a panaszos NDK-ban töltött idejét is szolgálati időként, így összesen 23 év 176 napot. Az új határozatban azonban a nyugdíj összege nem változott, mivel az átlagkereset alapján kiszámított nyugdíj összege kevesebb volt a jogszabály által előírt nyugdíj legkisebb összegénél, ezért az utóbbit kellett nyugdíjként megállapítani (7480 Ft/hó).
Az OEP Orvosszakértői Intézetének I. fokú orvosi bizottsága 1999. február 4-én a soros felülvizsgálaton kelt szakvéleménye szerint a panaszos munkaképesség-csökkenése már nem éri el a rokkantság mértékét (50 %-os), ezért az Igazgatóság a 37-907/97/24. számú határozatával 1999. májustól a rokkantsági nyugdíjat megszüntette.
A panaszos a megszüntető határozat ellen fellebbezést nyújtott be a Fővárosi Nyugdíjbiztosítási  Igazgatósághoz, ahonnan azt az illetékes, ceglédi kirendeltséghez továbbították.

A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy a panaszos az NDK-ban szerzett szolgálati idő beszámítását, illetőleg annak igazolását célzó iratokat a rokkantsági nyugdíj-megállapító határozat jogerőre emelkedését követően és nem a jogorvoslatra nyitva álló 15 napon belül nyújtotta be a Ceglédi Nyugdíjbiztosítási Kirendeltséghez. A vizsgálat azt is megállapította, hogy valóban hosszú ideig tartott a pótlólag benyújtott szolgálati idő beszámítása, illetőleg a módosító határozat elkészítése. Az elhúzódó ügyintézésnek azonban objektív okai voltak, nevezetesen az ügyiratot elbírálásra a kizárólagos hatáskörrel rendelkező Fővárosi Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságnak meg kellett küldeni; a szolgálati idő igazolására, illetve az állított munkaviszony megszűnésére vonatkozó, a panaszos által benyújtott igazolás nem volt elégséges; a hivatalból történő bizonyító igazolások beszerzése pedig hosszabb időt vett igénybe. A beszámításra került szolgálati idő nem eredményezhette a hatályos jogszabályok alapján a nyugdíj összegének emelkedését. 
A fentiek alapján az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, valamint az Alkotmány 70/E. § (1-2) bekezdésében védett szociális biztonsággal összefüggésben visszásságot nem okozott a nyugdíjbiztosító objektív okok miatti hosszadalmas ügyintézése.

A vizsgálat ideje alatt esedékessé vált soros felülvizsgálat és annak eredményeként a rokkantsági nyugdíjat megszüntető határozat nem képezte a panasz tárgyát. Jelenleg folyamatban van a panaszos fellebbezésének elbírálása, így a további vizsgálatot lezártnak tekintem. 

Budapest, 1999. június 21.

Dr. Polt Péter