OBH 4261/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
Panaszos beadványában sérelmezte, hogy előzetes letartóztatásban levő  és 1998. július 7-én rendőrségi fogdából a Fővárosi Büntetésvégrehajtási Intézetbe átszállított férjét fokozott őrizet alá helyezték, holott tudomása szerint az átszállítás időpontjában  ennek alapjául szolgáló rendőri vélemény, jellemzés  nem volt és férje magatartása sem indokolta azt. A panasz alapján vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében beszereztem a Fővárosi Főügyészség vezetőjének és a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokának állásfoglalását.

Érintett alkotmányos jog:
megalázó bánásmód, büntetés tilalma (Alkotmány 54. § / 2 / bek.)
szabadsághoz, személyes biztonsághoz való jog (Alkotmány 55. § / 1 / bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11.  törvényerejű rendelet:
	20. § (4) bek.A büntetés-végrehajtási testület tagjai a büntetés-végrehajtási intézet biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények felszámolása érdekében jogosultak és kötelesek a rend fenntartásához, illetőleg helyreállításához szükséges intézkedéseket megtenni.
A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásáról szóló 6/1996. (VII.12.)
IM. rendelet
	2. § (1) A fogvatartott a jogait személyesen, törvényes képviselője, jogi képviselője, illetve meghatalmazottja útján gyakorolja. A jogok gyakorlása nem sértheti a közérdeket, mások jogait, nem veszélyeztetheti az intézet rendjét és biztonságát.
	(2) A fogvatartott köteles a végrehajtásra vonatkozó jogszabályokat, az intézet házirendjét, a bv. szervezet személyi állománya tagjának (a továbbiakban: a személyi állomány tagja), továbbá a fogvatartás körében rendelkezési joggal bíró személyeknek az utasításait betartani. Az utasítás jogszerűségéért az azt kiadó személy felelős.
	3. § A fogvatartás során a fogvatartott személyiségi jogainak a védelmét a bv. szervezetnek, továbbá a végrehajtásban közreműködő, illetve az azt segítő szerveknek és személyeknek is biztosítaniuk kell. A személyiségi jogok megsértésére alkalmas adat, tény vagy ismeret illetéktelen személy vagy szerv tudomására nem hozható.
	4. § (1) A fogvatartás rendjét és biztonságát a fogvatartott önkéntes jogkövetésre való ösztönzésével, a jogszabályoknak megfelelő őrzéssel, felügyelettel és ellenőrzéssel, a szükséges intézkedések megtételével, végső esetben kényszerítő eszköz alkalmazásával kell megvalósítani.
	(2) Törvényben meghatározott kényszerítő eszközök szabályszerű alkalmazásán túl tilos minden olyan intézkedés és eljárás, amely a fogvatartott életét, testi épségét vagy egészségét sérti vagy veszélyezteti.
	7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
	30. § (1) Az intézetekben befogadási és foglalkoztatási bizottság (a továbbiakban: befogadási bizottság) működik.
	(2) A befogadási bizottság a befogadástól számított nyolc napon belül, az elítélt személyes meghallgatását követően dönt
a) a Bv. tvr.-ben meghatározott szempontok szerinti csoportba sorolásról;
	  36. § (1) A fogvatartás biztonsága olyan állapot fenntartását jelenti, amelynél az intézetben tartózkodó személyek élete, testi épsége, személyes biztonsága, az intézetben lévő anyagi javak sértetlensége, illetve a büntetés-végrehajtási feladatok zavartalan ellátása a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően biztosított.
	42. § (1) Az elítéltet a befogadási bizottság a fogvatartás biztonságára való veszélyesség növekvő mértéke szerint az I., a II., a III., illetve a IV. biztonsági csoportba sorolja.
	(2) A biztonsági csoportba való besorolásnál különösen
a) az elkövetett bűncselekményt (annak jellegét és körülményeit), a szabadságvesztés időtartamát és végrehajtási fokozatát, a szabadságvesztésből még le nem töltött időt, a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének az időpontját,
b) az elítélt személyiségét, előéletét, egészségi és fizikai állapotát, kapcsolattartását,
 c) új büntetőeljárás indítása esetén az ennek alapjául szolgáló magatartás jellegét és körülményeit,
d) az intézet, illetve a foglalkoztatás biztonsági szempontú sajátosságait
kell figyelembe venni.
	(3) d) a IV. biztonsági csoportba kell besorolni azt az elítéltet, akinél alapos okkal arra lehet következtetni, hogy az intézet rendjét súlyosan sértő cselekményt, szökést, a saját vagy mások életét, testi épségét sértő vagy veszélyeztető magatartást fog tanúsítani, illetve ilyen cselekményt már elkövetett, és a biztonságos fogvatartás csak őrzéssel, kivételesen felügyelettel biztosítható.
	43. § (1) Az elítélt biztonsági csoportba sorolását legalább évenként, a III. és a IV. biztonsági fokozatba soroltaknál legalább hat hónaponként a befogadási bizottság felülvizsgálja.
	44. § (1) A biztonsági csoportba való besorolás az elítélt törvényben meghatározott jogait nem érinti, a különböző biztonsági csoportokban a jogok gyakorlásának módját és rendjét az intézet házirendje határozza meg.
	(2) A biztonsági csoportba való besorolás indokairól az elítélt csak akkor tájékoztatható, ha a tájékoztatás a fogvatartás biztonságát nem veszélyezteti.
	45. § (1) A fogvatartás rendjét és biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények megelőzésére, illetve megszüntetésére az elítélttel szemben a következő biztonsági intézkedések alkalmazhatók:
a) biztonsági elkülönítés;
b) különleges biztonságú körletre, illetve zárkába (a továbbiakban: különleges biztonságú körlet) való helyezés;
c) a mozgást korlátozó eszközök alkalmazása;
d) a személymotozás;
e) a biztonsági ellenőrzés és a biztonsági szemle;
f) az ajtók zárva tartásának elrendelése;
g) az egyes jogok gyakorlásának a Bv. tvr.-ben meghatározott felfüggesztése.
(2) Indokolt esetben több biztonsági intézkedés együtt is alkalmazható.
	47. § (1) A IV. biztonsági csoportba sorolt elítélt különleges biztonságú körleten helyezhető el.
	(2) Különleges biztonságú körletre helyezhető az elítélt akkor is, ha életének vagy testi épségének a védelme más módon nem biztosítható.
	(3) A különleges biztonságú körleten elhelyezett elítéltekre vonatkozó sajátos szabályokat a házirend tartalmazza.
	(4) Az elítélt különleges biztonságú körletre való helyezését tíz napig terjedő időre a parancsnok, ezt meghaladó időre az országos parancsnok által kijelölt bizottság rendelheti el.
	(5) A (4) bekezdés szerinti bizottság a különleges biztonságú körleten való elhelyezés indokoltságát legalább három hónaponként felülvizsgálja.
	(6) A különleges biztonságú körleten való elhelyezést az elrendelő haladéktalanul megszünteti, ha annak indokai már nem állnak fenn.
	48. § (1) Amennyiben a bilincs kényszerítő eszközként való alkalmazásának a törvényben meghatározott feltételei nem állnak fenn, az elítélt mozgásának a korlátozása azonban a fogvatartás biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmény megelőzése érdekében szükséges, korlátozó eszközként - ha az elítélt egészségi állapota azt megengedi - bilincs, vagy a végtagra helyezett, testi sérülést nem okozó más eszköz alkalmazható.
	(2) A mozgás korlátozása történhet a kezek előre vagy hátra bilincselésével, két vagy több személy egymáshoz rögzítésével, bilincs és bilincsrögzítő öv együttes alkalmazásával, vezetőszárral ellátott bilincstag (vezető bilincs), valamint egyéb, a végtag rögzítésére alkalmas eszköz használatával is.
	90. § (1) Ha az intézet biztonságának a védelme indokolja, a parancsnok elrendelheti, hogy az elítélt a látogatóval rácson keresztül, vagy zárt fülkéből, telefonon beszélhessen.
	(2) A különleges biztonságú körleten elhelyezett elítélt a látogatójával csak zárt fülkéből beszélhet, a látogatótól élelmiszert vagy más tárgyat nem vehet és nem adhat át.
   
A vizsgálat megállapításai:
	A Fővárosi Főügyészség vezetője megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy a panaszos férjével szemben - több súlyos bűncselekmény ( visszaélés robbanóanyaggal, rongálás, kényszerítés, csalás, stb. ) alapos gyanúja miatt - az Országos Rendőr-főkapitányság folytatott nyomozást, majd annak eredményeként a Fővárosi Főügyészség vádat emelt ellene. A főügyész tájékoztatása szerint a panaszos férje a büntetőeljárás elől külföldre szökött, kézrekerítésére nemzetközi elfogatóparancs kibocsátásával került sor. Erre tekintettel a főügyész szerint a nyomozás felügyeletét ellátó ügyész megalapozottan rendelte el a panaszos férjének előzetes letartóztatása idejére a fokozott őrzését, hiszen szökésétől, megszöktetésétől illetve támadásától fogvatartása alatt is tartani lehetett. A tájékoztatás szerint a fokozott őrzés elrendelését indokolta az is, hogy a  rendőrségi nyomozás időszakában  az üggyel összefüggésben ismeretlen személy telefonon robbantásokkal fenyegetődzött, amennyiben a panaszos férje nem kerül szabadlábra. Az ORFK KBI vezetője az ügyészséget jelentésben tájékoztatta minderről, és a jelentésben a rendőri szerv úgy foglalt állást, hogy tartani lehet a fogvatartott szökési kisérletétől vagy bűntársai általi megszöktetésétől.
	A Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokságának vezetője kérésemre ugyancsak megvizsgálta a panaszos férjének a bv. intézetben történt IV. biztonsági csoportba való besorolásának körülményeit. Tájékoztatása szerint a panaszos férjét 1998. július 7-én fogadta be a Fővárosi Büntetésvégrehajtási Intézet. Az intézetbe rendőrségi fogdából került be, előzetes letartóztatottként. A fővárosi főügyész által közöltekkel megegyezően arról tájékoztatott, hogy az ügyészség rendelte el a fokozott őrzését és kilenc társától való elkülönítését.
	Az országos parancsnok   tájékoztatott arról is, hogy a biztonsági csoportba sorolásról az  intézet  befogadási  bizottsága 1998. augusztus 11-én döntött  és  a döntést  a  rendeletben  meghatározott időn belül,  1999. január 12-én felülvizsgálta. Panaszos férje kétszemélyes lakózárkában került elhelyezésre, látogatóit biztonsági beszélőben fogadhatja. Az intézet lehetővé tette azonban, hogy kiskorú gyermekeivel a családi beszélőben találkozhasson. A 6/1996 (VII.12.) IM rendelet alapján mozgás-korlátozó kényszeritőeszközt vele szemben csak előállítása, szállítása során használnak.
	A megkeresett szervek vezetőinek válaszát elfogadtam. Megállapítottam, hogy a fokozott őrizet elrendelésére, alkalmazására jogszabályi  felhatalmazás, a 6/1996. (VII.12) igazságügyminiszteri rendelet alapján és indokoltan került sor és az nem jár az érintett törvényes jogainak csorbitásával.A vizsgálatom során beszerzett adatok szerint az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 1999. október 14.

Gönczöl Katalin