OBH 4228/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

Panaszos 1998. július 6-án a Szarvasi Rendőrkapitányság által hozott, nyomozást megtagadó határozatot, illetve a Szarvas Város Ügyészsége által a nyomozást megtagadó határozat ellen benyújtott panaszt elutasító határozatot sérelmezve fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához.
Az ügyben a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja miatt indult eljárás.
A vizsgálat során megkerestem a Békés Megyei Főügyészséget, illetve Szarvas Város Rendőrkapitányságát, akik a kért iratokat rendelkezésemre bocsátották.

A megállapított tényállás 

Panaszos 1997. szeptember 29-én feljelentést tett a tanyája melletti telek tulajdonosa ellen. A feljelentésben szereplő elkövetési időpont 1997. szeptember 22. A Szarvasi Rendőrkapitányság 1997. október 8-án nyomozást megtagadó határozatot hozott, amelyet azonban - az 1997. október 17-én benyújtott panasz nyomán - a kapitányságvezető utasítására 1997. október 29-én hatályon kívül helyeztek és elrendelték a feljelentés kiegészítését. A feljelentés kiegészítése során meghallgatták a károkozó képviselőjét, illetve beszerezték a jegyző birtokvédelem tárgyában hozott határozatát. Az 1997. november 20-án kelt újabb nyomozást megtagadó határozat megállapította, hogy az érintett telektulajdonos képviselője a károkozás tényét elismerte. A nyomozást megtagadó határozat indoklása a következő megállapításokat tartalmazta. "Az érintett telek tulajdonosának képviselője azt is elmondta, hogy a lucerna kitárcsázása nem volt szándékos cselekmény, hiszen a tárcsázandó földterületet kb 1 m magas gaz fedte, és a szomszédos lucernaföldön is hasonló nagyságú volt a gaz, tehát a telekhatár nem volt egyértelműen megállapítható, valamint a gaz alól nem látszott ki a lucerna. B. G. r. ftörm. meghallgatása során elmondta, hogy 1997. szeptember 29-én helyszín-megtekintést végzett a kérdéses területen. Elmondása szerint a panaszos tulajdonát képező maglucernás területen az aranka mellett kb. lábszár középig érő gaz volt. Ennek alapján megállapítható, hogy az a munkagéppel dolgozó személy, aki a kitárcsázást végezte éjszakai sötétségben nem tudta egyértelműen elhatárolni a két területet egymástól a gaz miatt. (...) Az érintett telek tulajdonosa képviselőjének elmondása szerint a gazból nem látszottak ki a betonkarók, valamint a panaszos azokat önkényesen helyezte el a telke határán kívül a Kft. földbérleményén. A tárcsázást végző traktor kereke beleakadt a betonkarókba, úgy, hogy azokat kidöntötte, melynek következtében a munkagép gumija kihasadt. A fentiek alapján megállapítható, hogy a karók kidöntése sem szándékos bűncselekmény révén jött létre."

Panaszos a nyomozást megtagadó határozat ellen panasszal élt. A Szarvasi Városi Ügyészség a panaszt elutasította. Az elutasító határozat indoklása a következőket állapította meg: " A nyomozás kiegészítésének keretében arra vonatkozóan nem merült fel adat, hogy a feljelentett Kft. dolgozói szándékosan okoztak kárt a feljelentőnek, ezért a  nyomozóhatóság törvénysértés nélkül, indokoltan rendelkezett a nyomozás megtagadásáról, s erre figyelemmel a Be. 148. §-ának (5) bekezdése alapján a panaszt elutasítottam."  

Az ügy jogszabályi háttere

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról

A büntetőeljárás akadályai

13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény vagy azt nem a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
b) nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
c) büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;

A feljelentés

122. § (1) Bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést; a feljelentés kötelező azokban az esetekben, amelyekben a feljelentés elmulasztása bűncselekmény. 

Intézkedések a feljelentés alapján

126. § (1) A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. Ezt a határidőt a nyomozóhatóság vezetője indokolt esetben tizenöt nappal, ha pedig vizsgálatot kell tartani, további harminc nappal meghosszabbíthatja.

A nyomozás megtagadása

127. § (1) A nyomozás határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik;
b) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
c) a feljelentett cselekményt már jogerősen elbírálták.
d) ...

128. § A nyomozást nem lehet megtagadni, ha
a) kényszergyógykezelés elrendelése látszik szükségesnek;
b) elkobzásnak, vagyoni előny vagy elkobzás alá eső érték megfizetésére kötelezésnek a büntethetőségtől függetlenül helye van, kivéve, ha az elkobzásra, illetőleg vagyoni előny vagy elkobzás alá eső érték megfizetésére való kötelezésre irányuló eljáráshoz a bizonyítékok rendelkezésre állnak.

Az érintett alkotmányos jog

57. § (1) A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.

Amint azt már többször megállapítottam (OBH 4574/1997; OBH 8441/1996; OBH 6416/1996.) az Alkotmány 57 §-ában rögzített tisztességes eljárás kötelezettsége nem értelmezhető akként, mintha az csak a bíróságot terhelné, hanem irányadó minden hatósági eljárásra. A fent említett állampolgárokat megillető jog alkotmányos cél nélküli korlátozását jelentené, ha a büntetőhatalom monopóliumával rendelkező állam fellépését biztosító büntetőeljárás jogszerű lefolytatásához fűződő érdeket kizárnánk az Alkotmány 57. § (1) bekezdése által védelemben részesített érdekek közül. Alkotmányos cél nélküli korlátozásnak minősülne az olyan értelmezés is, amely a 57. § (1) bekezdés által védeni kívánt személyi kört kizárólag a büntetőeljárás terheltjeinek körével azonosítaná. 
A Be. szabályai szerint bárki tehet feljelentést, a törvény semmilyen feltételhez nem köti a feljelentési jogosultságot. A bűntettek megakadályozása, felderítése és azok elkövetőinek felelősségre vonása az egész társadalom érdeke.

A vizsgálat megállapításai

A feljelentőnek a tisztességes eljáráshoz való jogát a büntetőeljárás során a Be. azon rendelkezései konkretizálják, amelyek egyrészt csak taxatíve meghatározott esetekben teszik lehetővé a nyomozás megtagadását, másrészt amelyek biztosítják az e döntés elleni panasz jogát, harmadrészt pedig azok, amelyek az eljáró hatóság számára előírják a döntés indoklásának kötelezettségét. E szabályok célja a nyomozás megtagadásáról szóló határozat megalapozottságának biztosítása, illetve a döntés vitathatóvá tétele. A nyomozás megtagadásáról szóló határozat vizsgálatára az országgyűlési biztos hatásköre annyiban terjed ki, amennyiben a megtagadás törvényben meghatározott oka és a határozat indoklása közötti viszonyt elemzi, vagyis a határozat megalapozottságára kérdez rá.
A Be. 127. § (1) bekezdésének a) pontja két különböző esetet foglal magába. Az, hogy a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, azt jelenti, hogy a feljelentésben közölt adatok nem merítik ki valamely bűncselekmény törvényi tényállását. Az alapos gyanú hiánya ezzel szemben azt jelenti, hogy a feljelentésben közölt adatok nem alkalmasak, nem elegendőek az alapos gyanú kialakításához. Az alapos gyanú a jogelméletben a büntetőeljárás megindításának ténybeli előfeltétele. Míg a gyanú erősen szubjektív jellegű kategória, addig az alapos gyanú az információk mennyiségileg megragadható többletét feltételezi, és mint ilyen, objektívebbé teszi a gyanút. Ahogy az alapos gyanú fennálltának megállapításához azt megalapozni képes indokok szükségesek, az alapos gyanú hiányát megállapító döntés is jól kifejtett kell hogy legyen.
A két eset ugyanazon pontban foglalása ellenére egymástól jellegében eltérő okokról van szó. Az eltérő jelleg pedig a nyomozást megtagadó hatóságra eltérő tartalmú indoklási kötelezettséget hárít. A rendelkező részben megfogalmazott döntés csak akkor minősül megalapozottnak, ha az indoklásban foglalt érvek kellően alátámasztják azt, ezzel pedig összességében alkalmasak a feljelentő és minden más kívülálló meggyőzésére. A hatóságra tehát kettős kötelezettség hárul: csak olyan okra hivatkozhat, amelyet a törvény meghatároz, másrészt a nyomozás megtagadásának okát az általa, illetve a feljelentés által feltárt tények kellően alá kell, hogy támasszanak.
A nyomozás meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény (pl. szabálysértés, fegyelmi vétség, polgári jogi ügy). Itt külön kell választani a jogi kérdést (nem bűncselekmény - ha a tény igaz volna is -, de szabálysértés stb.),  a ténykérdéstől (pl. a leírt esemény nem is lehet igaz, mert ellentétes a köztudott tényekkel stb.) Ha tehát a nyomozást abból az okból tagadják meg, hogy a cselekmény nem bűncselekmény, akkor a nyomozásnak nemcsak ténybeli, hanem jogalapja is hiányozhat. Nem lehet azonban a nyomozást megtagadni a bizonyítási eszközök (bizonyítékok) hiánya vagy ezek megszerzésének nehézsége, illetve kizárt volta miatt. A nyomozóhatóságnak éppen az a  feladata, hogy a hiányzó bizonyítási eszközöket (bizonyítékokat) felkutassa vagy legalábbis felkutatásukat megkísérelje. Ezért helytelen volna, ha a nyomozóhatóság a nyomozást megtagadná, ahelyett, hogy a nyomozás során kísérelné meg a szükséges bizonyítási eszközök (bizonyítékok) beszerzését. Valamely tény megállapíthatóságának, bizonyíthatóságának hiányára tehát a hatóság a nyomozás megtagadását sohasem alapozhatja, ellenkezőleg: csak olyan tény fennálltára alapíthatja a döntést, amely a maga bizonyítottságával - minden egyéb, a tényállásszerűséget alátámasztó tényező esetleges felmerülése esetén is - önmagában kizárja a bűncselekmény megvalósulását.
Annak megállapítása, hogy a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, a tények anyagi jogi értékelését jelenti, míg az alapos gyanú hiányának megállapítása eljárásjogi jellegű értékelés. A szándék mint szubjektív tényállási elem hiányára való hivatkozás a tényállásszerűség vitatását jelenti. A vizsgált határozatot hozó szerv azonban nem annak megállapítására jutott, hogy valamely - a feljelentésben feltárt, vagy a feljelentés kiegészítése során megállapított - tény kizárja a szándékosság megállapítását, hanem arra hivatkozott, hogy a szándékosság megállapíthatóságát a bizonyítottság hiánya zárja ki. A bizonyítás a nyomozás feladata, amelynek lefolytatását a nyomozást megtagadó határozat megakadályozott, ezért megállapítom, hogy túllépte a mérlegelési jogát és alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való jog vonatkozásában a nyomozó hatóság amikor egy tényállási elem bizonyítottságának hiányára hivatkozva megtagadta a nyomozás lefolytatását.

Tekintettel arra, hogy a panaszos által vitatott és a vizsgálat megállapításai szerint alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozó határozat kelte illetve a jelentés között több mint egy év telt el, megállapítom, hogy a feltárt visszásság orvosolhatatlan, ezért ajánlással élni nem kívánok. Felhívom azonban az ügyben eljárt Szarvasi Rendőrkapitányság figyelmét a helyes jogértelmezésből fakadó kötelezettségek betartására.   

Budapest, 1999. február 4.

Dr. Polt Péter