OBH 4200/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tasnádiné dr Bácsi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása:

Hivatalhoz benyújtott kérelmében panaszos sérelmezte, hogy a Fővárosi Vízművek Rt. a meghibásodott vízóra által mért fogyasztás díját követeli.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot az Alkotmányban rögzített tulajdonhoz való jog érintettsége és a jogbiztonság sérelme miatt indított.

Megállapított tényállás:

Panaszos ingatlanán beépített vízóra - korábbi csekély fogyasztás (kéthavi 3-7 m3) mellett – 1997. év májusában kettő hónapi vízfogyasztásként  827 m3 vízfogyasztást mutatott, így  vízdíj és szennyvízdíj címén a Fővárosi Vízművek Rt. összesen 107.359 Ft díjat számlázott ki.
Panaszos kérte a vízóra vizsgálatát. A Fővárosi Vízművek Rt a vízórát 1997. Július 23-án kicserélte, a leszerelt  vízóra vizsgálatáért 12.300 Ft vizsgálati díjat kért a  panaszostól.
Az Országos Mérésügyi Hivatal 801/97 sz. bizonyítványa szerint a vízmérő nem felelt meg az előírt követelményeknek. A mérési hibaszázalék 2% helyett –22,5 és -32 % között volt.
Ennek ellenére a Fővárosi Vízművek Rt. a panaszos reklamációját nem fogadta el, arra hivatkozva, hogy a vízóra a mérés során kevesebbet mért, így nem mérhetett többletet a vizsgálat előtt.
Vizsgálat ideje alatt a Fővárosi Vízművek Rt a 12.300 Ft vizsgálati díjat visszautalta a panaszosnak, de a díjkövetelést fenntartotta.
A Fővárosi Vízművek Rt. 1998. novemberi válaszlevélben arról értesítette a panaszost, hogy a számla jóváírására nincs lehetőség. Egyúttal tájékoztatta a panaszost az alapítványi támogatás lehetőségéről.

Kapcsolódó Jogszabályok:

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről
1999. III. 12-ig hatályos szöveg:
17.§
(2) A vízdíjelszámolás alapjául szolgáló vízmérők és a leszerelésüket megakadályozó zárak sértetlen megőrzéséért és védelméért a fogyasztó felelős, és a neki felróható okból megrongálódott vagy elveszett vízmérő javításának, pótlásának, szerelésének, továbbá hitelesítésének költségeit köteles a szolgáltatónak megtéríteni.
…. (4) Ha a díj alapjául szolgáló mérő nem működik vagy nem olvasható le, a szolgáltató a fogyasztott víz mennyiségét az árjogszabályok szerinti műszaki számítással állapítja meg.
(5) A házi vízvezeték - fogyasztónak fel nem róható - rejtett meghibásodása esetén a vízfogyasztást az árjogszabályok szerinti átalány alapján kell megállapítani.

19. § (1) A szolgáltató a tulajdonában levő vízmérőknek a mérésügyi jogszabályokban előírt időszakos hitelesítéséről saját költségén köteles gondoskodni….
 (3) A fogyasztó a szolgáltatótól a vízmérő működésének rendkívüli vizsgálatát és hitelesítését kérheti. A rendkívüli vizsgálat és hitelesítés, valamint az ehhez szükséges szerelési munkák költségei a fogyasztót terhelik. A költségeket a fogyasztó köteles megelőlegezni.

1999 III 12-
17.§. (2) A vízdíjelszámolás alapjául szolgáló vízmérők és a leszerelésüket megakadályozó zárak sértetlen megőrzéséért és védelméért a fogyasztó felelős, és a neki felróható okból megrongálódott vagy elveszett vízmérő javításának, pótlásának, szerelésének, továbbá hitelesítésének költségeit köteles a szolgáltatónak megtéríteni.
… (4) Ha a díjelszámolás alapjául szolgáló bekötési vízmérő nem mér, rendellenesen vagy hibásan működik, illetőleg nem olvasható le, a fogyasztott víz mennyiségét a megelőző 365 nap összes fogyasztásából egy napra számított átlagfogyasztás és a meghibásodás napjának elfogadott határnapot megelőző legutolsó leolvasás napjától eltelt napok számának szorzataként kell megállapítani.
(5) A házi vízvezeték - a fogyasztó által nem ellenőrizhető vagy nem karbantartható helyen történő - rejtett meghibásodása esetén a vízfogyasztást az árjogszabályok szerinti átalány alapján kell megállapítani.

19. § (1) A szolgáltató a tulajdonában levő vízmérőknek a mérésügyi jogszabályokban előírt időszakos hitelesítéséről saját költségén köteles gondoskodni.
(3) A szolgáltató tulajdonában lévő bekötési vízmérő tekintetében a fogyasztó, a szolgáltató tulajdonában lévő és mellékszolgáltatási szerződés alapjául szolgáló mellékvízmérő tekintetében pedig az érdekelt a vízmérő rendkívüli vizsgálatát és ezt követően az Országos Mérésügyi Hivatal által végzett rendkívüli hitelesítését a szolgáltatótól kérheti. Ha a rendkívüli vizsgálaton a vízmérő megfelelőnek minősül, a rendkívüli vizsgálat és hitelesítés költsége a fogyasztót, illetőleg az elkülönített vízhasználót terheli.
(4) Ha a (3) bekezdés szerinti felülvizsgálat azt állapítja meg, hogy a vízmérő a mérésügyi jogszabályoknak nem felel meg, a hibát a felülvizsgálat kérésének időpontját megelőző utolsó leolvasástól kell számítani.
(5) A vízhasználat mértékét a (4) bekezdés szerinti esetben a 17. § (4) bekezdésében foglaltak szerint kell meghatározni.

27/1975. (X. 30.) MT rendelet a közműves vízellátás és a közműves  
csatornázás szabályainak kiadásáról  
1995 V 5-től hatályon kívül helyezte a 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet  25.§ (1) bekezdése

1991. évi XLV. Törvény a mérésügyről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 127/1991. (X. 9.) Korm. rendelettel

Tv. 6. § (1) Joghatással jár a mérés, ha annak eredménye az állampolgárok és/vagy jogi személyek jogát vagy jogi érdekeit érinti, különösen, ha a mérési eredményt mennyiség és/vagy minőség tanúsítására - a szolgáltatás és ellenszolgáltatás mértékének megállapítására - vagy hatósági ellenőrzésre és bizonyításra használják fel;.....
(2) Joghatással járó mérést a mérési feladat elvégzésére alkalmas hiteles mérőeszközzel vagy használati etalonnal ellenőrzött mérőeszközzel kell végezni.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

200. § (1) A szerződés tartalmát a felek szabadon állapíthatják meg. A szerződésekre vonatkozó rendelkezésektől egyező akarattal eltérhetnek, ha jogszabály az eltérést nem tiltja.
(2) Semmis az a szerződés, amely jogszabályba ütközik, vagy amelyet jogszabály megkerülésével kötöttek, kivéve ha ahhoz a jogszabály más jogkövetkezményt fűz. Semmis a szerződés akkor is, ha nyilvánvalóan a jóerkölcsbe ütközik.

95/1991. (VII. 23.) Korm. rendelet a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőségről 
(hatályos 1998. V.15-ig)
2. § A főfelügyelőség és a felügyelőségek a törvényben meghatározott feladataik ellátása érdekében ellenőrzik, különösen:
a) a kis- és a nagykereskedelmi, a vendéglátóipari, az idegenforgalmi tevékenység, valamint a szolgáltatások gyakorlására vonatkozó jogszabályok, hatósági előírások megtartását;
...c) az áruk és a fogyasztási szolgáltatások minőségére és minőség tanúsítására vonatkozó előírások betartását, a vásárlók minőségi kifogásának intézését;
d) az áru mérésének - ideértve a mérőeszköz hitelességét is -, elszámolásának, valamint a kiállított számlának a helyességét;

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről
(hatályos 1998. március 1-től kiv. 18-37-§)

89/1998. (V. 8.) Korm. rendelet a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség szervezetéről, feladat- és hatásköréről, valamint a fogyasztóvédelmi bírság felhasználásáról (hatályba lépett 1998. V 16.)
3. § (1) A Főfelügyelőség főigazgatója a felügyelőség szakmai irányítása keretében:
a) ellenőrzi az ágazati szakmai követelmények érvényesülését;
b) utasíthatja a felügyelőség vezetőjét annak a hatáskörébe tartozó ügyekben, kivéve a hatósági jogkörébe tartozó ügyeket;
4. § (1) A Főfelügyelőség és a felügyelőségek feladat- és hatásköre az Fgytv. 43. §-ában foglaltakon kívül kiterjed:
a) a jogszabályban más szervek hatáskörébe utalt fogyasztóvédelmi feladat- és hatáskörök kivételével mindazon tevékenységekre vonatkozó jogszabályi és hatósági előírások megtartására, amelyek a fogyasztókat érintik,
b) az áruk forgalmazására és a szolgáltatások nyújtására vonatkozó jogszabályi, hatósági előírások megtartására,
c) az áruk és szolgáltatások minőségére, a megfelelőség tanúsítására vonatkozó előírások megtartására, a fogyasztók minőségi kifogásainak és panaszainak intézésére,
d) az áru mérésére - ideértve a mérőeszköz hitelességét is -, elszámolására, valamint a kiállított számla, illetve nyugta helyességére,
...h) mindazokra, amit külön jogszabály feladat- és hatáskörükbe utal.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése: " A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."
A Magyar Köztársaság Alkotmányának 13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A vizsgálat megállapításai
A panaszos a Vízművekkel hosszas levelezést folytatott, kérve hogy az 1997. májusi fogyasztásra átalányt állapítsanak meg.
A Vízművek 1997. szeptember 22-én kelt levélben azzal utasította el a panaszos számlakorrekció kérését, hogy a vízmérő felülvizsgálata során a vízmérő a mérési pontosságtól a szolgáltató hátrányára tért el. Ugyanezzel az indokkal utasította el panaszos kérelmét  a fogyasztóvédelmi felügyelőség átirata után végzett ismételt vizsgálata során 1997. november 24-én is. Ismételt 1998. április 1-i levélben már arra hivatkozva utasította el a Vízmű a panaszos átalánydíj számítására vonatkozó kérelmét, hogy  a Közműves Vízellátási Szabályzat és nem az idevonatkozó kormányrendelet alapján járnak el.

A Fővárosi Vízmű Rt.  vizsgálatom során 1998. október 7-i levelében arra hivatkozott, hogy a vízóra leolvasó a számlán azt rögzítette, hogy az ingatlan belső vízhálózatában csősérülés van. Ezenkívül a vízóra  a mérési jegyzőkönyv szerint kevesebbet mért a valóságosnál, így véleményük szerint a fogyasztó hátrányára előtte sem tévedhetett. Újabb levelében már arra hivatkozott, hogy a kormányrendelet nem alkalmazható a panaszos ügyére, mivel még új szerződést nem kötött vele, ezért a 27/1975. (X.30.) MT rendelet 1. sz mellékleteként közzétett Szabályzatban foglaltakat alkalmazza. álláspontját a Ptk 226. § (2) bekezdésével kívánta alátámasztani és azzal, hogy a 38/1995. (IV.5.) Korm rendelet nem tartalmaz olyan rendelkezést amely kimondaná. hogy a hatályba lépése előtt megkötött szerződések tartalma a hatályba lépéssel megváltozna.
Ugyanakkor, 1998. január 31-én csatorna díjat nem,  csak a 52. 640 Ft vízdíj hátralékot tartottak nyílván. A számlát csőtörés során alkalmazott számítással állították ki.

Megállapítottam, hogy a  Vízművek eltérő indokokkal utasította el panaszos átalányfogyasztás megállapítására irányuló kérelmét, illetve nem a hatályos jogszabály rendelkezéseinek megfelelő tájékoztatást adott.

A 38/1995. (IV.5.) Korm. rendelet 19.§ (1 ) bekezdése szerint a szolgáltató köteles a tulajdonában levő vízmérők hitelesítéséről gondoskodni. A Korm. rend 17.§ (2) bekezdése  arról rendelkezik, hogy a fogyasztónak felróható okból felmerült költségeket kell a szolgáltatónak megtéríteni. A mellékelt OMH jegyzőkönyv rögzítette hogy a mérő hitelesítési bélyegzője ép volt. Ebből következően nincs jogi alap arra, hogy a vizsgálat díját áthárítsák a panaszosra. 
A szolgáltató vizsgálatom hatására visszautalta a 12.300 Ft vizsgálati díjat a panaszosnak.

A szolgáltató és a fogyasztó között az egyedi szerződés megkötésével kötelmi jogviszony alakul ki. Mint minden blankettaszerződésnél csorbul az akarati elv.
A Fővárosi Vízművek eljárása nem kivételes. 
Éppen ezért a Ptk. részletes szabályozását adja a blanketta szerződések megtámadásának. (Ptk. 209.§-209/D.§)
Az idézettek szerint a kormányrendelet  1999. évi módosítása  egyértelművé tette a hibás mérő esetén követendő eljárást. Így a módosítás hatályba lépése – 1999. év márciusa -  után a szolgáltató már nem hivatkozhat arra, hogy a vizsgálat során mérésre alkalmatlannak állapított óra utolsó leolvasásakor mutatott értéket valós értéknek fogadják el. A rendelet 19. § (4) szerint,  ha a vízmérő a mérésügyi jogszabályoknak nem felel meg, a hibát a felülvizsgálat kérésének időpontját megelőző utolsó leolvasástól kell számítani.
Az, hogy a felsorolt pontosító jogszabályok nem voltak hatályban nem azt jelenti, hogy a panaszos ügyére alkalmazandó jogi szabályozás ezzel ellentétes lett volna. 

Panaszos ügyére az 1997.  májusában hatályos jogszabályi rendelkezéseket kell alkalmazni.
Hibás mérő esetén a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről  szóló 38/1995. (IV.5.) Kormányrendelet akkor hatályos 17. § (4) bekezdése alapján a panaszos átalányfogyasztását az árjogszabályok szerinti kellett kiszámolni.
Rejtett hiba esetén a rendelet 17.§ (5) bek. alapján szintén átalányfogyasztást kellett számolni.

A szolgáltató tévesen hivatkozott a 27/1975. (X. 30.) MT rendeletre. Ezt a rendeletet a 35/1995 (IV.5.) kormányrendelet hatályon kívül helyezte. A kormányrendelet rendelkezéseivel összhangban kellett módosítani a szolgáltatónak az üzletszabályzatot. A jogszabály rendelkezéseivel ellentétes szerződési pont nem érvényes, függetlenül attól, hogy egyedileg módosították-e a szerződést (Ptk 200. §).
A szolgáltató által hivatkozott Ptk 226. § (2) bekezdése azokra a polgári jogi szerződésekre vonatkozik, melyek tartalmát a felek szabadon állapíthatják meg. A közüzemi szerződés nem ilyen. A közüzemi szerződés kötelező tartalmát jogszabály állapítja meg. A felek csak azon részeit állapíthatják meg szabadon melyre a jogszabály keretrendelkezést nem tartalmaz, de ez
esetben is korlátokat állít fel a Ptk 209§-209/D § rendelkezése, a tisztességtelen piaci magatartás tilalmáról szóló 1990. évi LXXXVI törvény, az időközben hatályba lépett 18/1999  (II.5.) Korm. rendelet és egyéb jogszabályok.
A bekért iratokból nem bizonyítható, hogy a panaszolt ügyben csőtörés miatt ténylegesen elfolyt 827 m3 víz. A számlán csak a leolvasó felírása szerepel, de ezt panaszosa nem írta alá. 
A mérési jegyzőkönyv viszont igazolta, hogy a vízóra hiteles mérésre nem alkalmas.

A szolgáltatónak a kormányrendelet alapján a fogyasztó vitatott időszak előtti átlagfogyasztását figyelembe véve egy vélelmezett átlagfogyasztást ellenértékét kellett volna kiszámlázni.
Téves jogi álláspontjával az Alkotmány 2.§ (1) bekezdéséből levezethető jogbiztonság alkotmányos elvvel és az Alkotmány 13.§-ában biztosított  tulajdonjog védelmével kapcsolatban alkotmányos visszásságot okozott.

Tájékoztatom a panaszost, hogy amennyiben a Vízmű követelését polgári peres úton kívánja érvényesíteni a bizonyítási teher Vízműre hárul. Így a szolgáltatónak kell bizonyítani, az esetleges csőtörést, illetve hogy a vízóra a hitelesítési vizsgálat előtt nem tévedett a fogyasztó hátrányára.

Panaszos a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséget is megkereste panaszával. A felügyelőség érdemi vizsgálatot nem folytatott, panaszt P-6208/97 sz levelével áttette a Fővárosi Vízművekhez kivizsgálást kérve.
 A fogyasztóvédelmi szerveknek a fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény hatályba lépése előtt is volt vizsgálati jogosultságuk. A panaszos ügyében azonban érdemi eljárást nem folytattak, nem próbáltak a szolgáltatóval egyeztetni. A Felügyelőség az Alkotmányban biztosított panaszjoggal kapcsolatban alkotmányos visszásságot okozott azzal, hogy nem vizsgálta ki a fogyasztó panaszát.

Ajánlás:
Felkérem a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség Főigazgatóját, intézkedjen annak érdekében, hogy az illetékes felügyelőség a panaszos ügyében érdemi vizsgálatot folytasson és járjon el a szolgáltatónál.

Budapest, 1999. december 21.

Dr. Polt Péter