OBH 4142/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin 

Az eljárás megindulása

A panaszos, aki 1939. július 5-én született, azért kért segítséget, mert véleménye szerint a volt munkáltatója (Bakonytája Mg.TSz.), illetve a Veszprém Megyei Társadalombiztosítási Igazgatóság, majd a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság mulasztott, nem világosította fel arról, hogy mikortól jogosult átmeneti járadékra. A tájékoztatási kötelezettség elmulasztása miatt csak késve kérte rendszeres szociális járadéka helyett az átmeneti járadék megállapítását, mely magasabb összegű ellátást jelent. Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság a Nyugdíjfolyósító Igazgatósághoz benyújtott és illetékességből továbbított panaszára nem válaszolt. 

Érintett alkotmányos jogok

Jogbiztonság (Alkotmány 2. §)

Alkalmazott jogszabályok

A megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendelet.
A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T).
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. tv. (Tny.).

Megállapított tényállás

A Veszprém Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság jogelődje (Társadalom-biztosítási Igazgatóság) a panaszos 1989. október 16-án benyújtott igényére rokkantsági nyugdíjat állapított meg, melyet az 1991. február 1-jén kelt,         35-04950/89/72. sz. határozatával 1991. április 1-től megszüntetett, az Országos Társadalombiztosítási Főigazgatóság Orvosszakértői Intézet I. fokú Orvosi Bizottságának 1991. február 18-án kelt szakvéleménye alapján, mert munkaképesség-csökkenése 50 %-ra módosult, állapota végleges. A panaszos felszólalására a II. fokú Orvosi Bizottság 1991. március 4-én szintén 50 %-os munkaképesség-csökkenést állapított meg azzal, hogy újabb felülvizsgálata 1993. március hónapban szükséges. A II. fokú határozat ellen a panaszos keresetet nyújtott be a Veszprém Megyei Munkaügyi Bírósághoz. A Munkaügyi Bíróság 3.M.243/1991/6. számú ítéletével a keresetet 1991. szeptember 11-én elutasította. A panaszos a rehabilitációs eljárást a peres eljárás ideje alatt nem indította el, csak 1991. december 23-án érkezett meg az Igazgatóságra az Ajkai Polgármesteri Hivataltól a rehabilitációs jegyzőkönyv. A panaszos járadék igénye azonban csak az igazgatóság 1992. január 2-án kelt felhívására 1992. január 8-án érkezett meg. Az Igazgatóság az 1998. január 23-án kelt               35-148/92/74. sz. határozattal megállapította 1991. július 1-jétől a panaszos szociális járadékát.

A vizsgálat megállapította, hogy a panaszos két ízben is írásban kapott tájékoztatást jogairól és lehetőségeiről, külön levélben kapott felhívást igénye érvényesítésére, melyhez a szükséges nyomtatványokat is csatolta az Igazgatóság. A panaszos a fenti eljárás idején rendszeres szociális járadékra volt jogosult, az ilyen irányú igényének érvényesítéséhez szükséges tájékoztatást megkapta.  Nem írja elő jogszabály, hogy a már jogerős határozattal megállapított ellátásokat folyamatosan figyelemmel kell kísérni és az esetleges jogszabályi, illetve jogosultsági feltételek változása esetén hivatalból más ellátást kell megállapítani.

A panaszos ellátásra való jogosultságát megalapozó 8/1983. (VI.29.) EüM-PM rendeletről pedig a rendszeres szociális járadék megállapításakor tudomást szerzett, mert a határozat tartalmazza. A vizsgálat megállapította, hogy a panaszos átmeneti járadék igényét 1997. augusztus 13-án nyújtotta be, a megállapításra az 1997. szeptember 4-én kelt 35-3477/97-71. sz. határozattal került sor, mely fellebbezés hiányában jogerőre emelkedett. Az igény elbírálásakor hatályban volt a társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény végrehajtására kiadott 89/1990. (V.1.) MT rendelet 251. § (1) bekezdése alapján ellátást legkorábban az igénybejelentést megelőző hatodik hónap első napjától lehet megállapítani, így jogszerű a folyósítás kezdeteként feltüntetett 1997. február 1-jei időpont megállapítása is. 

A Nyugdíjfolyósító Igazgatósághoz beadott panaszára az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóságtól 1998. szeptember 1-jén kelt 7/5-469-7/98. sz. levélben válaszolt.
A panaszos jelenleg havi 22.028 Ft átmeneti járadékban részesül, 2001. július  5-én tölti be a reá irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt, ekkor kérheti a Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságtól az öregségi nyugdíja megállapítását, ha az kedvezőbb lesz, mint az addig évről-évre emelkedő átmeneti járadék. 

A vizsgálat megállapította, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot nem okoz, hogy a Veszprém Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a jogelődje által a panaszos jogosultságának megfelelően megállapított, majd a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság által folyósított rendszeres szociális járadéka ideje alatt nem hívta fel a panaszos figyelmét arra, hogy átmeneti járadékra lehet jogosult. A fenti kötelezettséget jogszabály sem a Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságnak, sem a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak, sem a volt munkáltatónak nem írja (és nem írhat) elő.

Budapest, 1999. május 31.

Dr. Polt Péter