OBH 4125/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása

A Panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy  a Budapesti Rendőr Szakközépiskola valamint az Országos Rendőr-főkapitányság Személyügyi Szolgálata nem a kellő körültekintéssel kezelte gyermeke felvételi kérelmét illetőleg a felvételi kérelmet elutasító határozat felülvizsgálatát. Sérelmezte továbbá, hogy a Belügyminiszterhez 1998. május 11-én intézett felügyeleti intézkedés iránti kérelmére a mai napig nem kapott választ.

Az ügyben a vizsgálatot 1998. augusztus 18-án megindítottam.

A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem a belügyminisztert, tekintettel arra, hogy a beadványban leírtak alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállására engedtek következtetni.

Az érintett alkotmányos jog

Eljárásom során a következő alkotmányos jogokat vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.

A vizsgálat megállapításai 

Az általam kért és a belügyminiszter által lefolytatott vizsgálat megállapításai, továbbá a panaszos illetőleg a Belügyminisztérium által rendelkezésemre bocsátott dokumentumokból megállapítottam, hogy a panaszos gyermekének felvételi kérelmét a tanintézet és az azt felügyelő Országos-rendőrfőkapitányság is megvizsgálta, és indokolt határozataiban, hivatkozva a  fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló, 1996. évi XLIII. törvény 258. §-ának (1) bekezdésére, amely szerint rendőri szolgálati jogviszony – a 37. § (1) és a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 7. §-ának (2) bekezdésében meghatározott feltételeken túl – csak akkor létesíthető, ha a jelentkező, valamint közeli hozzátartozóinak és a vele egy háztartásban élőknek az életvitele kifogástalan, elutasította azt.

Az illetékes rendőri szervek a felvételi kérelem elbírálása során, különös figyelemmel az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, 1957. évi IV. törvény 26. § (1) bekezdésében megfogalmazott, a tényállás tisztázását előíró követelményre megállapították, hogy a jelentkező édesapja különböző vagyon elleni bűncselekmények miatt öt alkalommal volt büntetve. A belügyminiszter tájékoztatása szerint a gyermek elmondása alapján az is megállapítást nyert, hogy a panaszos tudta nélkül kapcsolatot tart a családtól egyébként valóban különélő apjával. 

A panaszos sérelmezte azt is, hogy a gyermek felvétele ügyében első és másodfokon hozott elutasító döntéseket követően a belügyminiszterhez 1998. május 11-én intézett felügyeleti intézkedés iránti kérelmére Hivatalomhoz fordulásának időpontjáig nem kapott választ.

A Belügyminisztériumtól kapott iratok alapján megállapítottam, hogy a panaszos e kérelmére a belügyminiszter megbízásából a Belügyminisztérium Személyzeti és  Munkaügyi Főosztálya  1998. május 25-én választ adott.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Az általam lefolytatott vizsgálat alapján  megállapítottam, hogy a Belügyminisztérium illetékes szervezeti egységeinek eljárásai és intézkedései a konkrét ügyben megfeleltek a vonatkozó jogszabályok előírásainak Az ügyben eljárt szervek az eljárási szabályokat betartották, a benyújtott fellebbezéseket, kérelmeket kivizsgálták és megtették mindazokat az intézkedéseket, amelyeket a hivatkozott jogszabályok számukra kötelezően írnak elő.  

Az országgyűlési biztosnak nincs módja és lehetősége további bizonyítási eszközöket beszerezni. Ennek megfelelően az ügyben tartalmilag azokra a bizonyítékokra kellett hagyatkoznia, amelyeket az érintettek a rendelkezésére bocsátottak. A formai és tartalmi vizsgálat így alkotmányos visszásság megállapítását nem tette lehetővé.

Budapest, 1998. szeptember  30.

Gönczöl Katalin