OBH 4077/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte, hogy hivatali hatalommal visszaélés, valamint közokirat-hamisítás miatt 1996. februárjában, a Legfőbb Ügyészség panaszirodáján tett feljelentése ügyében a kijelölt nyomozóhatóság a nyomozást bűncselekmény hiányában megszüntette, a határozat ellen benyújtott panaszát az ügyészség elutasította. A különböző ügyészi szervekhez benyújtott kérelmeire ellentmondó adatokat tartalmazó válaszokat kapott. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
104/1991. (VIII. 3.) Korm. rendelet a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. törvény végrehajtásáról
40. § (1) Árverési kifogást nyújthat be az árverésen részt vevő árverező, továbbá az árverésből kizárt személy (28. § és 33. §-ok) az árverés lezárását követő három napon belül az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz.
(2) Az árverési kifogást a beérkezéstől számított nyolc napon belül kell elbírálni. Az árverés eredménye az árverési kifogás elbírálását követően jogerős.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
12. § (1) Büntetőeljárást csak az e törvényben meghatározott feltételek alapján, bűncselekmény alapos gyanúja esetén és csak az ellen lehet indítani, akit bűncselekmény alapos gyanúja terhel.
13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény vagy azt nem a terhelt (a feljelentett személy) követte el;

Megállapított tényállás:
	A panaszbeadványhoz mellékelt iratok alapján a következőket állapítottam meg: 
	A panaszos azért tett feljelentést, mert a Komárom-Esztergom Megyei Kárrendezési Hivatal által Dorogon, 1993. december 9-én tartott termőföld árverés ellen ismeretlen személy, a panaszos nevében - a panaszos abban az időben a Dorogi Földrendező Bizottság elnöke volt - kifogással élt az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalnál. Az OKKH 1994. április 18-án kelt 40.780/1994. számú határozatával a kifogást elutasította. A panaszos állítása szerint azt a beadványt, amely alapján a határozat született, nem ő írta.
	A beadványhoz mellékelt iratok alapján a panaszos 1994. március 7-én fordult az Esztergomi Városi Bírósághoz azzal a kéréssel, hogy a bíróság semmisítse meg a földárverés eredményét, mivel szabálytalan volt az árverés meghirdetése és lebonyolítása. Beadványában azt is leírta, hogy a dorogi Földrendező Bizottság először az árverés másnapján, 1993. december 10-én árverési kifogást jelentett be, majd 1994. január 7-én kérte az OKKH elnökét az árverés eredményének megsemmisítésére. Beadványához 1994. április 13-án pótlólagos kiegészítést tett és mellékleteket csatolt. A bíróság 1994. május 2-án hozott Pk.50.434/1994/2. sz. végzésével a kifogást áttette az elbírálásra illetékes OKKH-hoz. A panaszos beadványa alapján tehát nem hozhatott az OKKH 1994. április 18-án határozatot.
	A Legfőbb Ügyészség a panaszos 1996. február hónapban tett feljelentését a Komárom-Esztergom Megyei Főügyészséghez küldte meg vizsgálatra. Az ügyben vizsgálatot folytatott a Legfőbb Ügyészség Magánjogi és Közigazgatási Jogi Főosztálya is. Megállapításaikról a panaszost tájékoztatták, aki azonban a vizsgálatok eredményét nem fogadta el és sérelmezte az ügy elhúzódását. Ezt követően az ügyészség nyomozás lefolytatásával bízta meg a BRFK V. kerületi Rendőrkapitányságát. A nyomozóhatóság a 145-2601/97. bü számú ügyben - feljelentés kiegészítés keretében - az OKKH-hoz fordult. Az OKKH Jogi és Igazgatási Főosztály tájékoztatása szerint a 40.780/1994. számú határozat alapja a panaszosnak az Esztergomi Városi Bírósághoz intézett beadványa volt. A nyomozóhatóság az OKKH-tól beszerzett adatok alapján a nyomozást bűncselekmény hiányában megszüntette, azzal az indoklással, hogy a 40.780/1994. számú határozat indoklási részében szereplő és kifogásolt tények alapját képező beadvány a bekért iratok között megtalálható. 
	A panaszos a nyomozást megszüntető határozat megállapításait vitatta, mivel a későbbi dátummal áttett kérelem alapján az OKKH nem hozhatott korábban határozatot. A megszüntető határozat elleni panaszát a Budapesti V-VIII-XIII. kerületi Ügyészség 1997. október 28-án kelt, részletesen indokolt határozatával elutasította. Álláspontjuk szerint az OKKH határozatok indoklásában mutatkozó eltérések ellenére, azok nem tekinthetők fiktívnek, ezért az ügyben sem közokirat-hamisítás, sem hivatali visszaélés gyanúja miatt nem indokolt büntetőeljárás indítása. 	
	A Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztály vezetője 1997. október 2-i és 1998. november 12-i levelében tájékoztatta a panaszost az üggyel kapcsolatos álláspontjáról, illetve arról, hogy további panaszaival csak abban az esetben foglalkoznak, ha abban még nem ismert, lényeges új tényeket, körülményeket tud felhozni.
	
A vizsgálat megállapításai:
	A fenti tényállás alapján megállapítottam, hogy a rendőrségi nyomozás és annak ismétlődő ügyészi vizsgálatai nem adtak megnyugtató választ a panaszos által kifogásolt határozat alapját képező beadvány létezésére. Tekintettel azonban arra, hogy a panaszos maga is kérte az árverés eredményének megsemmisítését a bíróságtól, hivatkozva a Földrendező Bizottság által az árverést követő napon tett kifogásra is, így tényleges sérelme nem keletkezett amiatt, hogy az OKKH neki tulajdonított egy másik beadványt és ennek alapján is hozott - érdemben azonos - határozatot.   
	A Legfőbb Ügyészség vizsgálatai feltárták, hogy az üggyel foglalkozó különböző ügyészi szervek által készített dokumentumokban téves dátumokra hivatkoztak, illetve a cselekmény minősítésében is - amennyiben az bűncselekmény megállapítására alkalmas lett volna - tévedtek. A tévedések elismerése mellett azonban a Legfőbb Ügyészség állásfoglalása szerint a nyomozást megszüntető és az ellene benyújtott panaszt elutasító határozatokban hozott érdemi döntések helytállóak voltak, az ügyben bűncselekmény nem állapítható meg.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy az ügyészség átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait.
	Azok a téves adatok és megállapítások, amelyeket a panaszos kifogásolt és a Legfőbb Ügyészség is elismert, az OKKH adatközlésén alapultak. Közrehatott az a körülmény is, hogy a panaszos az 1994 áprilisában kapott határozat eredetének tisztázására csak 1996-ban tett feljelentést.
	A büntetőeljárás hivatkozott rendelkezése kötelezi a hatóságokat arra, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg. A tényállás tisztázásában a Legfőbb Ügyészség által is  megállapított hiányosságok sértették a büntető-eljárási szabályokat, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság mindamellett nem keletkezett, tekintve, hogy ezek a hiányosságok a panaszos által kezdeményezett eljárás kimenetelét nem befolyásolták. Mindezekre tekintettel az ügyben ajánlást nem teszek, a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. április 12.

Dr. Polt Péter