OBH 3993/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Endrődi Zsuzsa

A vizsgálat indítása:

Az Országgyűlési Biztos Hivatala 1998. június 24-26. között általános vizsgálatot tartott Tolna megyében, amelynek keretében munkatársam 1998. június 25-én ellenőrzést tartott a Szekszárdi Családsegítő Központban. 
 
A vizsgálat szempontjai:

A vizsgálat kiterjedt a Családsegítőnek a rendszeres szociális segélyben részesülők együttműködési kötelezettségével kapcsolatos tevékenységére,  a működés  személyi és dologi feltételeire. 

A vizsgálat megállapításai:

A Családsegítő Központ keretében 6 munkatárssal családsegítő szolgálat, 6 munkatárssal gyermekjóléti szolgálat és hajléktalan ellátó (melegedő, népkonyha, menedékhely) működik. Jogászt és pszichológust is foglalkoztatnak. Egy héten egyszer az ügyfelek részére jogi tanácsadást biztosítanak. A három interjú szobában hallgatják meg a munkatársak az ügyfelek problémáit. A szociális munkások képzése megoldott, mert Szekszárdon működnek olyan oktatási intézmények, melyek szakirányú képzést biztosítanak. 

A Családsegítő Központ vezetőjének tájékoztatása szerint évente 4-5000 ügyfél fordul meg náluk. Megoldatlan azoknak a foglalkoztatása, akik több éve munkanélküliek. Közhasznú munkát csak korlátozott számban lehet megajánlani. Számukra a talponmaradás érdekében csak a rendszeres szociális segély és a családgondozás a megoldás. 

Az önkormányzat 22/1997. (VII.1.) számú rendelete szerint az aktív korú nem foglalkoztatott személy  csak abban az esetben részesíthető rendszeres szociális segélyben, ha részt vesz a Családsegítő Központ által szervezett együttműködési programokban, melyek célja a munkavégzésre irányuló motiváció kialakítása, erősítése, fenntartása. A Családsegítő Központ vezetőjének tájékoztatása szerint az együttműködés  szerződésben rögzített módon történik. A szerződéskötés során az ügyfél által vállalható és számára megfelelő együttműködési formát közösen választják ki. A Családsegítő kb. 46 rendszeres szociális segélyben részesülőt gondoz. A gondozottak integrálódásához szükséges foglalkozások, programok költségfedezetét pályázat útján tudják csak megszerezni. A pályázat elnyerésétől függő elképzelések a következők:

a.) alapkészségek oktatása
b.) alapfokú nyelvi ismeretek oktatása,
c.) önismereti csoportok szervezése.

A Debreceni Családsegítő " Segíts a társaidon " elnevezésű kísérleti programjának mintájára a sikeres pályázat esetén tervezik, hogy a gondozottak közül az arra alkalmas személyeket (8-10 főt) családsegítő munkára kiképzik, ezzel munkahelyet is teremtve a számukra.

A jelenleg rendelkezésre álló költségekből a Családsegítő a hagyományos családgondozási feladatokat tudja ellátni. Korábbi vizsgálatom kapcsán, mely a szociális törvény módosítása folytán kialakult helyzet elemzésére irányult, meg kellett állapítanom, hogy a családsegítők nem rendelkeznek az ügyfél társadalmi integrálásához szükséges feltételekkel. Számos kis településen nem is működik családsegítő szolgálat, és az önkormányzatok e téren nem ismerték fel a társulás lehetőségeit.  

A Szekszárdi Családsegítő Központ vezetőjének tájékoztatása megerősített ebben. Létesültek új családsegítő központok Pakson, Dunaföldváron, Dombóváron,  de Bonyhádon - ahol szintén szükség volna rá a nagy lélekszám miatt- nincs ilyen intézmény. A Szekszárdi Családsegítő Központ vezetőjének tájékoztatása szerint a költségek biztosításán túl  hiányzik a családsegítők feladatának, működésének részletes törvényi szabályozása, valamint a működéshez mintául szolgáló módszertani intézmények kialakítása, amelyek többek között segítséget adnak a különböző pályázatok elkészítéséhez. Észrevételeivel, javaslataival egyetértek és amikor a szociális törvény 37/C.  §-ának kiegészítésére vonatkozó ajánlásom az új miniszternek megismétlem, a fentieket  figyelembe veszem.

Összegezve az eddigieket: A Családsegítő Központban nyugodt, kiegyensúlyozott munka folyik. A vizsgálat napján 15 óráig bezárólag 8 ügyfelet fogadtak. Az ügyfélfogadás, és  a csoportos foglalkozások feltételei jók. A rendszeres szociális segélyben részesülők integrálódását elősegítő -a pályázattól függő-  elgondolások figyelmet érdemelnek, megvalósításuk esetén az együttműködési programok valóban elérhetik az szociális törvényben és az önkormányzat rendeletében is megfogalmazott célokat. Ezért jelentésem egy példányát Szekszárd Polgármesterének is megküldöm, és ajánlom figyelmébe a Családsegítő Központ törekvéseit, és ezeknek  lehetőség szerinti támogatását.

Budapest, 1998. július 2.

Gönczöl Katalin