OBH 3791/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindulása

A Magyartanárok Egyesülete az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában a pedagógus-továbbképzésről, a pedagógus-szakvizsgáról, valamint a továbbképzésben résztvevők juttatásairól és kedvezményeiről szóló 277/1997. (XII. 22.) Korm. rendelet előírásait sérelmezte. Álláspontjuk szerint a rájuk vonatkozó előírások más diplomásokkal szemben negatív módon megkülönböztetik a pedagógusokat.

Az ügyben a vizsgálatot 1998.október 2-án megindítottam.

A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem az oktatási minisztert és felkértem a kérdéssel kapcsolatos álláspontjának ismertetésére.

Az érintett alkotmányos jog

Eljárásom során a következő alkotmányos jogokat vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

Az Alkotmánybíróság működése során többször foglalkozott már a diszkrimináció tilalma kérdéskörével. ennek során megállapította, hogy a megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni." Az a kérdés, hogy a megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e, csakis a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében vizsgálható (...). 

Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. Ha azonban adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van."

Az alapjognak nem minősülő egyéb jogra vonatkozó, személyek közötti hátrányos megkülönböztetés vagy más korlátozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha a sérelem összefüggésben áll valamely alapjoggal, végső soron az emberi méltóság általános személyiségi jogával és a megkülönböztetésnek, illetve korlátozásnak nincs tárgyilagos mérleglés szerint ésszerű indoka, vagyis önkényes."
(35/1994. (VI.24) AB. hat.)

Álláspontom szerint a diszkrimináció tilalmának alkotmányos elvébe ütköző akkor lenne a szakvizsga követelmény, ha a szakvizsga funkcióját tekintve a pedagógusok emberi méltóságát sértené a többi összehasonlítható csoporttal szemben. "Alkotmányellenes megkülönböztetés csak összehasonlítható jogosultak vagy kötelezettek között vethető fel." (4/1993. (II.12) AB. hat.) "Nem diszkriminatív ugyanis az a jogi szabályozás, amely az adott szabályozási koncepción belül valamennyi jogalany tekintetében tartalmaz mindenkire nézve egyforma korlátozást." (26/1993 (IV.29) AB hat.)

Az oktatási miniszter is elismeri azonban azt, hogy annak ténye, hogy egy jogintézmény bizonyos szempontból nem alkotmányellenes nem jelenti azt, miszerint aggálytalan annak minden aspektusa.

A szakvizsga célja az, hogy az hozzájáruljon az alapképzésben megszerzett ismeretek és jártasságok megújításához, elmélyítéséhez, kiegészítéséhez, a pedagógus-munkakörrel együtt járó feladatok ellátásához szükséges gyakorlat, képesség, a pedagógus pályára való alkalmasság fejlesztéséhez, továbbá bármelyik felsőfokú iskolai végzettséggel és szakképzettséggel betölthető pedagógus-munkakörben hasznosítható, az alapképzésben szerzett ismeretekhez szorosan nem kötődő új ismereteket nyújt. E társadalmi célnak kell arányban állnia a pedagógus oktatási tevékenységének majdnem teljes megszüntetésével, amelyet a Köot. 17. § (7) bekezdése előír. Ennek a társadalmi célnak kell összhangban és arányban állnia a pedagógus oktatási tevékenységének majdnem teljes megszüntetésével, amelyet a Köot. mint szankciót előír. A jelenlegi szabályozás szerint ugyanis a szakvizsga le nem tétele automatikusan szüntetné meg a pedagógus közalkalmazotti jogiszonyát. 

Elfogadom és egyetértek a miniszter azon érvelésével miszerint: " a szakvizsga hiányában a munkaviszony megszüntetése azon a megdönthetetlen törvényi vélelmen alapulna, hogy a munkavállaló képességeivel összefüggésben olyan ok merül fel, amely alkalmatlanná teszi a pedagógust feladatainak ellátására illetve munkaköri feladatainak ellátására tartósan alkalmatlanná vált.

(...) A szakvizsga elmaradásához fűzött szankció tehát az esetek nagy részében valótlan ok alapján alkalmazná a legszigorúbb szankciót. 

Figyelemfelhívó megkeresésemre az oktatási miniszter tájékoztatott arról, hogy a jelzett probléma orvoslására a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény tervezett módosítása során alkotmányos és megfelelő lehetőség nyílik és határozott ígéretet tett arra vonatkozóan, hogy törvényben biztosított hatáskörében, törvénymódosító javaslat készítésével gondoskodni fog arról, hogy a panaszbeadvány tárgyát képező alkotmányos aggály annak konkretizálódása előtt megszűnjék.

Mindezekre figyelemmel az ügyben rendelkezésemre álló dokumentumok alapján az  országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg és ajánlással sem élek, de az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX törvény 17. § (1) bekezdésére hivatkozva felkérem az oktatási minisztert, hogy az általa tervezett törvénymódosító javaslat elkészítése során fordítson fokozott figyelmet a szakmai érdekképviseleti szervekkel való együttműködésre.

Budapest, 1999. február 11.

Dr. Polt Péter