OBH 3760/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    

Az eljárás megindítása:
	A panaszos sérelmezte, hogy a vám- és pénzügyőrség a szabadpiacon, jóhiszeműen és ellenérték fejében vásárolt G.. 289. forgalmi rendszámú gépkocsiját 1998. február 9-én, helyszínen hagyás mellett lefoglalta. A panaszos jóhiszeműségét megállapították, de nem kapott semmilyen értesítést az ügyben és gépkocsija lefoglalását sem szüntették meg.
	A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.)
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1995. évi C. törvény a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 45/1996. (III. 25.) Korm. rendelettel
Tv. 125. § (1) A vámteherre, a kamatra, bírságra, szemledíjra és költségtérítésre a kiszabás, a közlés, az esedékesség, a fizetés, a helyesbítés, a behajtás, az elévülés és a jogorvoslat tekintetében - ha törvény másként nem rendelkezik - e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Vámfizetésre kötelezett
e) az, aki a vámárut jogellenesen belföldi forgalomba hozza, vagy az ilyen forgalomba hozatalt elősegíti;
g) az, aki olyan vámárut szerez meg, amelyről tudja, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellett volna, hogy az vámteherrel terhelt.
(5) A vámhatóságnak a vámteher megállapítására, beszedésére kiható körülményben vagy a vámfizetésre kötelezett személyében való tévedése a vámfizetésre kötelezettet - az elévülés esetét kivéve - nem mentesíti a jogszerűen kiszabható vámteher megfizetése alól.
(6) A (2) bekezdés szerint vámfizetésre kötelezettek az ugyanazon vámárut terhelő vámteher megfizetéséért egyetemlegesen felelősek. Nem vonatkozik az egyetemleges fizetési kötelezettség a szervezet alkalmazottjára.
Tv. 126. § A vámfizetési kötelezettség szempontjából, a vámárut jogellenesen belföldi forgalomba hozónak kell tekinteni azt, aki
a) a vámárut a belföldi forgalom számára való vámkezelés nélkül vagy a vámhatóság megtévesztésével történt vámkezelés után belföldi forgalomba hozza, megszerzi, az ilyen forgalomba hozatalt elősegíti, illetőleg az ilyen vámárut felhasználja;
b) a rendelkezési jog korlátozásával vagy feltételtől függően, vámmentesen, kedvezményesen vagy az előírásoknak megfelelően más módon vámkezelt, továbbá a vámjogszabályoknak megfelelően behozott vámárut a korlátozástól, illetőleg a feltételtől vagy a jogszabály rendelkezésétől eltérően elidegenít, megtart, használ, felhasznál, megsemmisít, bérbe, használatba, lízingbe ad, vagy ezek megvalósításában közreműködik.
Vhr. 207. § (5) A tv. 125. §-a (2) bekezdésének g) pontjában foglalt rendelkezés alapján vámfizetésre kötelezett az, aki nem nyílt árusítású üzletből olyan árut vásárolt vagy más módon megszerez, amelynek jellegéből, jelzéséből vagy az árura vonatkozó egyéb körülményekből nyilvánvalóan megállapítható, hogy az áru külföldi származású, ennek ellenére nem győződik meg arról, hogy annak a belföldi forgalom számára való vámkezelése megtörtént-e, illetőleg, hogy az után a vámterhet megfizették-e.
Tv. 145. § (1) A vámigazgatási eljárásban - ideértve a vámmal kiszabásra kerülő statisztikai illetékkel és forgalmi adókkal kapcsolatos eljárást is - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni. 
Tv. 148. § (1) A vámhatóság a vámtartozás végrehajtása előtt jogosult a vámárun a 11. § alapján fennálló törvényes zálogjogból eredő igényei érvényesítésére az e törvényben szabályozott feltételek szerint. Amennyiben a zálogjogból történő kielégítésre nincs lehetőség, a vámtartozás megfizetésére a vámfizetésre kötelezettet felhívja, eredménytelen felhívás esetén a végrehajtási eljárást megindítja.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.

Megállapított tényállás:
	A Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnokától kapott tájékoztatás és a beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A Szentgotthárdi Vámhivatal feljelentése alapján a Vám- és Pénzügyőrség Bács-Kiskun Megyei Nyomozó Hivatala 1997. július 15-én nyomozást rendelt el R. András és B. Attila ellen csempészet bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt. A nyomozás során, 1998. február 9-én, birtokban hagyás mellett, a rendelkezési jog korlátozásával lefoglalták a panaszos - V. Jánosné - tulajdonát képező Opel Kadett tipusú gépkocsit, mert a gyanúsítottak a vámkezeltetését elmulasztották és hamis vámbélyegző felhasználásával fiktív okmányokat állítottak ki. A gépkocsit a meghamisított okmányokkal helyezték forgalomba 1996-ban. A panaszos a gépkocsit 1997. májusában vásárolta a székesfehérvári használt autó piacon, érvényes belföldi forgalmi engedéllyel és rendszámmal.
	A lefoglalás ellen a panaszos nem élt jogorvoslati kérelemmel. 1998. március 6-án a panaszos a Nyomozó Hivatalhoz írott levelében kérte a lefoglalás megszüntetését. A Nyomozó Hivatal 1998. április 6-án kelt 237/89/97. sz. határozatában a kérelmet elutasította, mivel a gépkocsi vámkezelése nem történt meg. A nyomozás akkori stádiumában nem volt egyértelműen megállapítható a gépkocsit megvásárló panaszos jóhiszeműsége. A döntés ellen a panaszos jogorvoslati kérelmet nyújtott be. 
	A Nyomozó Hivatal 1998. április 22-én kelt határozatában a panasznak helyt adott. A határozat indoklásában megállapították, hogy a panaszos jóhiszeműen és ellenérték fejében szerezte meg a gépkocsit, így vele szemben sem vámorgazdaság vétsége, sem vámszabálysértés nem állapítható meg. Tájékoztatták a panaszost, hogy mivel a lefoglalt gépkocsi után a vámterhet nem fizették meg, ezért az csak a vámigazgatási eljárás lefolytatása után adható ki. A Bács-Kiskun Megyei Nyomozó Hivatal ugyanezen a napon értesítette a panaszos lakóhelye szerint illetékes Veszprém Megyei Nyomozó Hivatalt a lefoglalás megszüntetéséről, illetve arról, hogy a vámigazgatási eljárás lefolytatása után a gépkocsit adják ki.
	A vámhivatal 1998. május 28-án felszólította V. Jánosnét a vámárú vámjogi sorsának rendezésére, azonban a panaszos a vámkezelést nem kezdeményezte. Arra hivatkozott, hogy ő a gépkocsit magyar forgalmi rendszámmal vásárolta, ezért vámtartozás nem terheli. A vámhivatal felszólítása után, 1998. július 6-án méltányossági kérelmet nyújtott be, amelyben - a veszprémi vámudvarban előterjesztett kérésére, tájékoztató jelleggel kiszámított - vámteher elengedését kérte. (A panaszos megkereste a területileg illetékes vámszervet, ahol közölték vele, hogy a 385.500 forint értékű gépkocsi után 437.184 forintot kellene fizetnie, ellenkező esetben a gépkocsit elkobozzák.) A Veszprémi Vámhivatal a kérelmet 1998. augusztus 25-én a Kecskeméti Vámhivatalhoz küldte meg. A kapott tájékoztatás szerint a Kecskeméti Vámhivatal a méltányossági kérelemre azért nem adott választ, mert az egy tájékoztató jelleggel közölt összeg elengedésére irányult.
	 A Szentgotthárdi Vámhivatal 1997. augusztus 13-án kelt határozatában R. Andrást 1,214.531 forint köztartozás (vám, vámpótlék, fogyasztási adó, környezetvédelmi termék díj, ÁFA) megfizetésére kötelezte. A gépkocsik behozatalakor a vámteher kiegyenlítésére a Volánspedició Kft. vállalt kezességet, így a Kft. a határozat alapján kiszabott vámterhet 1997. november 17-én kifizette. A vámteher megfizetése azonban nem azonos a vámárú belföldi forgalom számára történő vámkezelésével. A Szentgotthárdi Vámhivatal 2000. február 7-én végrehajtási eljárást kezdeményezett a csempészet bűncselekmény terheltje, R. András ellen, a vámérték összegében megállapított - és a Volánspedició Kft. által megfizetett - vámbiztosíték és a ténylegesen kiszabott vámteher különbözetének behajtására.
	A Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnoka tájékoztatása szerint a végrehajtási eljárásra tekintettel V. Jánosnét, mint jóhiszemű megszerzőt vámteherfizetési vagy egyéb kötelezettség nem terheli. A lefoglalt dolog kiadásáról hozott határozat indoklási részében megjegyzett - vámeljárásra vonatkozó - kiadási feltétel a panaszos tulajdon- és használati jogát nem érinti. A Kecskeméti Vámhivatal végrehajtási eljárást követő vámigazgatási eljárása a jogellenes forgalomba hozók tekintetében van folyamatban. A Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnoka intézkedett a panaszos rendelkezési jogát korlátozó intézkedés megszüntetésére, a gépkocsin elhelyezett vámzárak eltávolítására.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos gépkocsiját R. András és társa ellen folytatott nyomozás során, a Be. 101. § (1) és (2) bekezdése alapján foglalták le. A büntetőeljárás szabályai szerint történt lefoglalást szintén a büntetőeljárás szabályai alapján szüntették meg. A nyomozóhatóság intézkedése a hatályos jogszabályoknak megfelelt, a lefoglalást szenvedő tulajdonosi jogainak gyakorlását csak a szükséges ideig korlátozta. Helyesen állapították meg a lefoglalást megszüntető határozat indoklásában azt is, hogy V. Jánosné semmilyen jogsértést nem követett el, így vele szemben elkobzásnak sem lehet helye.
	A lefoglalás megszüntetését követő további korlátozás, az azonosító jelek eltávolításának a vámigazgatási eljárás lefolytatásától való függővé tétele már törvényes jogalap nélkül történt.  A vámtörvény 125. § (2) bekezdése szerint vámfizetésre kötelezett az, aki a vámárut jogellenesen belföldi forgalomba hozza, vagy az ilyen forgalomba hozatalt elősegíti; illetve az, aki olyan vámárut szerez meg, amelyről tudja, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellett volna, hogy az vámteherrel terhelt. V. Jánosné a forgalomba hozatalban nem működött közre és kellő gondosság mellett sem kellett tudnia, hogy az általa belföldi hatósági jelzéssel és forgalmi engedéllyel vásárolt gépkocsi vámteherrel terhelt. Ezen a tényen az sem változtat, hogy a gépkocsit nem nyilt árusítású üzletben vásárolta. V. Jánosné tehát vámfizetésre sem volt kötelezhető, vele szemben vámigazgatási eljárást sem folytathattak, mivel e tekintetben nem minősült ügyfélnek és a tulajdonát képező gépkocsira a Tv. 148. § (1) bekezdése szerinti törvényes zálogjog sem volt gyakorolható.
	A panaszos ügyének rendezését az is hátráltatta, hogy a Szentgotthárdi Vámhivatal 1997. augusztus 13-án hozott - R. Andrást a vámáruk jogellenes behozatala miatti köztartozások megfizetésére kötelező - határozatának végrehajtása elhúzódott. Az azonnali beszedési megbízás, illetve a jövedelemből való letiltás eredménytelensége miatt a vámtartozás és kamatai adók módjára történő behajtására csak 2000. február 7-én intézkedtek. Az ügyintézés elhúzódása sértette az államigazgatási eljárási és a vámigazgatási eljárási határidőket is.
 	A Kecskeméti Vámhivatal határozata, amelyben a panaszos jóhiszeműségének megállapítása ellenére, úgy rendelkezett a lefoglalás feloldásáról, hogy a panaszos a gépkocsiját továbbra sem használhatta és a vámzárak eltávolítását harmadik személlyel szemben folytatott vámigazgatási eljárás lefolytatásától tette függővé, sértette a panaszosnak a tulajdonához való jogát és nem volt összhangban a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról szóló 1995. évi C. törvény rendelkezéseivel sem. Ezáltal sértette a jogállamiság és a jogbiztonság követelményét is.
	A  Kecskeméti Vámhivatal, azzal, hogy a panaszos méltányossági kérelmére két éven keresztül nem válaszolt, sértette az államigazgatási eljárás szabályait, ezzel a panaszos jogorvoslathoz való jogát, valamint a jogállamiságot és annak lényegi elemét képező jogbiztonságot.
	Az Alkotmánybíróság már több határozatában rámutatott arra, hogy a közigazgatási szervek tevékenységével kapcsolatosan az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében szabályozott jogállamiság elvéből fakadó követelmény a közigazgatás törvény alá rendeltségének követelménye. Az a követelmény, hogy a társadalmi viszonyokba közhatalom birtokában beavatkozó közigazgatási szervek a jog által meghatározott szervezeti keretek között, a jog által szabályozott eljárási rendben, az anyagi jog által megállapított keretek között hozzák meg döntéseiket. [56/1991. (XI. 8.) AB határozat, ABH 1991, 454., 456.; 6/1999. (IV. 21.) AB határozat, ABK 1999, április 107., 109.]
	Az Áe. számos előírást tartalmaz az államigazgatási eljárás törvényességének betartatására. A határozathozatali kötelezettség teljesítése a Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. törvény 13. és 16. §-a nyújtotta lehetőség igénybevétele útján, illetőleg az állampolgári jogok országgyűlési biztosa révén is elősegíthető. Ha mindezek ellenére az államigazgatási szerv a közhatalom gyakorlása során kifejtett tevékenységével, illetőleg ennek elmulasztásával kárt okoz, akkor - a Polgári Törvénykönyv 349. §-a szerint - az államigazgatási jogkörben okozott kárért fennálló felelőssége is megállapítható. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnokának, hogy a megállapított alkotmányos visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében intézkedjék a panaszok, jogorvoslati és méltányossági kérelmek elbírálására vonatkozó jogszabályok és belső utasítások betartására,
	intézkedjék annak érdekében, hogy a büntető- és vámeljárásokkal összefüggésben elrendelt lefoglalások, illetve a rendelkezési jog egyéb korlátozásai során - különösen, ha nem az eljárás alá vont személyek tulajdonára vonatkoznak - fokozott mértékben érvényesüljenek az eljárási garanciák; mulasztás vagy jogszabálysértés esetén pedig minden esetben vizsgálják meg az eljáró fegyelmi felelősségét,
	intézkedjék, hogy az állományilletékes parancsnok vizsgálja meg a mulasztás okozóinak fegyelmi felelősségét.
	Ajánlásaimmal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéséről az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény hivatkozott rendelkezése alapján adjon tájékoztatást.

Budapest, 2000. május 9.

Gönczöl Katalin