OBH 3707/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kelemen László

Az eljárás megindítása

A panaszos egyesület a polgári szolgálat megállapításának módját, illetőleg a szolgálatnak a sorkatonai szolgálathoz viszonyított mértékét kifogásolja. Az ügy összefüggésben van a lelkiismereti szabadsággal és a hátrányos megkülönböztetés tilalmával (Alkotmány 60.§, 70/A. §), ezért az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás

A panaszos szerint a jogalkalmazásban tévesen állapítják meg a polgári szolgálat időtartamát. A polgári szolgálatról szóló 1997. évi XXI. tv. 4.§ (2) bekezdése akként rendelkezik, hogy a polgári szolgálat időtartama egyenlő a sorkatonai és a tartalékos katonai szolgálat együttes időtartamával. Ez a panaszos számítása szerint 9+4, azaz összesen 13 hónap, ezzel szemben az érintett hatóságok 15 hónap időtartamra hívják be a polgári szolgálatosokat. Jelzi a panaszos, hogy egy másik társadalmi szervezet ez ügyben megkereste a Honvédelmi Minisztériumot, ahol a következő választ kapta: A 13 hónapot meghaladó időt az indokolja, hogy a polgári szolgálatosoknak le kell tölteniük 2 hónap "katasztrófa-elhárítás helyett vállalt" szolgálati időt is. A panaszos álláspontja szerint ez azért méltánytalan, mert a polgári szolgálatosok is kötelezhetők katasztrófa-elhárítási feladatok végzésére polgári védelmi kötelezettség, illetve honvédelmi munkakötelezettség alapján; a polgári szolgálat idejébe ezzel együtt beszámít a katasztrófa-elhárítás céljából teljesített tartalékos katonai szolgálat időtartama is, miközben a polgári szolgálatosok nem mentesülnek a katasztrófa-elhárításban való részvétel említett kötelezettsége alól.

A panaszos az előző problémától függetlenül is soknak tartja még a 13 hónapos polgári szolgálati időt is, illetőleg problematikusnak ítéli a szolgálati idő megállapításának módját, annak a sor- és a tartalékos katonai szolgálat együttes időtartamához való kötését. Előadja, hogy polgári szolgálat időtartamának megállapítását egy fix, legfeljebb egyharmados szorzószám alkalmazásával tartaná megfelelőnek, azaz véleménye szerint a szolgálat időtartama a 9 hónapos sorkatonai szolgálatból kiindulva 9+9X1/3, azaz összesen legfeljebb 12 hónap lehetne. Előadja továbbá, hogy a jelenlegi megállapítási mód visszaélésre ad lehetőséget. A jogalkotók a tartalékos katonai szolgálat időtartamát tetszés szerint növelhetik a nélkül, hogy ez a katonai szolgálatot teljesítőket érintené, minthogy a tartalékos idő letöltésére a gyakorlatban szinte egyáltalán nem kerül sor, a polgári szolgálatosoknak viszont az összes tartalékos időt le kell tölteniük a jelenlegi számítási mód mellett. Ez utóbbi körülmény sérti a jogegyenlőséget is.

A vizsgálat megállapításai

Megállapítottam, hogy a polgári szolgálat időtartama a hatályos jogszabályok alapján 15 hónap, a panaszos okfejtése nem helyes. A polgári szolgálatról szóló törvény már hivatkozott rendelkezése szerint a polgári szolgálat időtartama egyenlő a sor- és a tartalékos katonai szolgálat együttes időtartamával. A honvédelemről szóló 1993. évi CX. törvény 124. §. (4) bekezdése szerint a sor-, valamint a katonai felkészítési célokat szolgáló tartalékos katonai szolgálat együttes időtartama a 13 hónapot nem haladhatja meg. Ez a bekezdés is utal azonban rá, hogy ezen az időkereten felül az (5) bekezdés alapján a tartalékos szolgálatra való behívás lehetséges még katasztrófa-elhárítás céljából is további, legfeljebb két hónapot meg nem haladó időtartamra. Nem vitás, hogy ez a két hónap is része a lehetséges tartalékos katonai szolgálatnak, és nem vitás az sem, hogy arra a polgári szolgálatos nem hívható be, így ez a két hónap is beszámítandó a tartalékos katonai szolgálat összidőtartamába. Ezzel együtt a sor- és a tartalékos katonai szolgálat együttes lehetséges maximális időtartama összesen 13+2, azaz 15 hónap. E számítás szempontjából nincs jelentősége annak, hogy a polgári szolgálatos polgári védelmi kötelezettség, avagy honvédelmi munkakötelezettség keretében kötelezhető katasztrófa-elhárítási tevékenység végzésére. A sorkatonai szolgálatot teljesítők ugyanis szintén kötelezhetők ilyen formában is a katasztrófa-elhárításban való részvételre, és ezen felül még tartalékos katonaként is, míg ez utóbbi formában a polgári szolgálatosok nem.

Az előzőekkel együtt a jogszabály-előkészítők is jónak látták a polgári szolgálat időtartamának megállapítására vonatkozó rendelkezés pontosítását. Az Országgyűlés által tárgyalt, de még el nem fogadott, a polgári szolgálatról szóló 1997. évi XXI. törvényt módosítani kívánó T/1176. számú törvényjavaslat a 4.§ (1) bekezdését a következő rendelkezéssel kívánja felváltani: "A polgári szolgálat időtartama a sor- és a tartalékos katonai szolgálat - a honvédelemről szóló 1993. évi CX. törvény 124. §-a (4) bekezdésének a) pontjában, valamint (5) bekezdésében foglaltak figyelembe vételével kiszámított- együttes időtartama." Ez a megfogalmazás a jelenleginél kétségtelenül egyértelműbb. Ismételten jelzem azonban, hogy a hatályos szövegből is ugyanez a következtetés adódik, így a jogalkalmazás jelenlegi gyakorlata a módosítási törvény hatályba lépéséig sem aggályos.

Kevésbé egyértelmű a szolgálati idő hosszára és megállapítási módjára vonatkozó felvetés megítélése. A polgári szolgálatnak a sorkatonai szolgálati időhöz képest hosszabb időtartamban való megállapítása elfogadhatónak tűnik, minthogy a sorkatonai szolgálat ellátása nehezebb, több kötöttséggel jár, és kellően indokolható az a jogalkotói szándék is, amely az ingadozókat, a nem túl erős lelkiismereti fenntartásokkal bírókat a megemelt szolgálati idővel is a haza védelmét biztosító katonai szolgálat felé igyekszik terelni. Ezzel együtt a lelkiismereti szabadság jogának védelme azt követeli, hogy a polgári szolgálat ideje ne legyen elrettentően sok a sorszolgálathoz képest, az ne kényszerítse az érintetteket alapos lelkiismereti meggyőződésükkel szembeni döntésre vagy magatartásra. Nincs olyan objektív mérce, amelynek alapján meg lehetne állapítani, hogy hol húzható meg a határ. Ezért legfeljebb annak rögzítésére vállalkozom, hogy a polgári szolgálatnak a sorkatonai szolgálathoz viszonyított jelenlegi időtartama az elfogadható mérték felső határán állónak tűnik.

Elvben osztom a panaszos azon aggályát, mely szerint a polgári szolgálat idejének a tartalékos katonai szolgálati időhöz való kötése visszaélésre adhat lehetőséget. Látszólag igazságosnak tűnik, hogy a polgári szolgálatos szolgálja le azt a tartalékos időt is, amely alól mentesülni fog. Nem lehet azonban eltekinteni attól a körülménytől, hogy a törvény a tartalékos katonai szolgálati idő elvben lehetséges, de a gyakorlatban általában ki nem merített felső határát rögzíti. Időtartamának elvben bármekkora növelésére mód van a nélkül, hogy a fegyveres szolgálatot vállalókat ez érdemben sújtaná, miközben a polgári szolgálatosokat akár el is lehetetlenítheti. Ezzel kapcsolatban azért nem állapítok meg sem visszásságot, sem annak közvetlen veszélyét, mert nem valószínűsíthető, hogy a tartalékos katonai idő megállapításánál a jogalkotókat ne a szakmai szempontok, hanem a polgári szolgálattal összefüggő visszaélés szándéka vezetné. Felhívom azonban a szociális és családügyi miniszter figyelmét, hogy a polgári szolgálati idő megállapításának nem az egyetlen lehetséges, és nem feltétlenül a legméltányosabb módja a tartalékos katonai szolgálati időhöz való kötés. Ha bármilyen okból a jövőben növelnék a tartalékos szolgálati idő maximumát, az már mindenképpen komoly aggályokat vetne fel az érintettek lelkiismereti szabadsága és jogegyenlősége szempontjából. 

Budapest, 1999. augusztus 30.

Dr. Polt Péter