OBH 3705/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert testi sértés miatt tett feljelentése ügyében a Rétsági Rendőrkapitányság eredménytelenül megszüntette a nyomozást. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Magánlakás sérthetetlenségéhez fűződő jog (Alk. 59. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
61. § (1) A bizonyítás eszközei különösen a tanúvallomás, a szakvélemény, a tárgyi bizonyítási eszköz, az okirat, a szemle, a helyszínelés, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás és a terhelt vallomása.
(2) Az eljárás során fel lehet használni a bizonyítás olyan eszközeit is, amelyeket az arra illetékes hatóságok - a törvényben meghatározott feladataik teljesítése során - a büntetőeljárás megindítása előtt szereztek meg.
(3) A bizonyítás eszközeinek nincs előre meghatározott bizonyító ereje.
(4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1998. január 15-én feljelentést tett a Rétsági Rendőrkapitányságon, mert 1997. december 18-án ismeretlen férfi betörte a lakása ajtaját és ököllel az arcába csapott. A szomszédai közül két személyt nevezett meg, akik a bűncselekménnyel gyanúsíthatók, de nem tudta megmondani, hogy melyikük volt a támadó. Feljelentéséhez 1997. december 23-án és 25-én kelt orvosi látleleteket csatolt, amelyek szerint orrcsontja eltört, sérülése nyolc napon túl gyógyul. 
	A rendőrség a feljelentés és az orvosi vélemény alapján 1998. január 16-án 24/1998.bü. számon, a Btk. 170. § (2) bekezdésébe ütköző súlyos testi sértés alapos gyanúja miatt nyomozást rendelt el.  
	A nyomozás során adatgyűjtést végeztek a panaszos lakókörnyezetében. A meghallgatott szomszédok az elkövető kilétére, az elkövetés körülményeire utaló adatokat nem szolgáltattak. A szomszédok a panaszossal rossz viszonyban voltak. Nem sikerült olyan információt sem beszerezni, amelyek a feljelentésben megnevezett két személy elleni gyanút - bármelyikükkel szemben - megerősítették volna. 
	A kapitányság - mivel a nyomozás során az elkövető kilétének megállapítására alkalmas személyi vagy tárgyi bizonyítékokat nem találtak - 1998. március 16-án a Be. 139. § (1) bekezdés b) pontja alapján megszüntette a nyomozást. A panaszos a megszüntető határozat ellen panasszal élt, amelyet a Balassagyarmati Városi Ügyészség B.227/1998. sz. határozatával 1998. április 21-én elutasított.

A vizsgálat megállapításai:
	A sérelmezett eljárás vizsgálata érdekében a Nógrád Megyei Rendőrfőkapitányság vezetőjétől beszereztem a panaszos ügyében folytatott nyomozás iratait.
	Az iratok alapján megállapítottam, hogy az eljáró hatóság a rendelkezésére álló nyomozási lehetőségeket kimerítette, a nyomozás során eljárási szabályt nem sértettek, illetve mulasztást nem követtek el.
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy a rendőrség nem tartott a lakásán helyszíni szemlét és nem szembesítették az általa megnevezett szomszédokkal. Az ügyészség - a panaszt elbíráló határozatában - kifejtette, hogy egy hónappal a cselekmény elkövetése után bizonyítási szempontból értelmetlen és értékelhetetlen lett volna a szemle megtartása. Az iratok között lévő rendőri jelentés szerint ugyan a sértett december 22-én is járt a kapitányságon, de ekkor ittas állapota miatt orvoshoz küldték. Másnap édesanyja kíséretében elment a háziorvosához, aki a sérüléseiről látleletet készített. A látlelet előzményi adatai szerint a sérülések keletkezésének időpontja ismeretlen. A sértett úgy nyilatkozott, hogy emlékezet-kiesése volt.
	A balassagyarmati kórházban 1997. december 25-én felvett adatlapon szerepel először, hogy a sérüléseit december 18-án szerezte, a szomszédai bántalmazása következtében. Ezt követően újabb három hét telt el a feljelentés megtételéig.
	A panaszos életmódja, lakókörnyezetében tanúsított magatartása miatt megromlott a viszonya a szomszédaival, ezért a nyomozás során a cselekmény körülményeinek, az elkövető kilétének felderítéséhez nem sikerült érdemi információkat beszerezni.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A vizsgált ügyben megállapítható volt, hogy a rendőrség minden lehetséges intézkedést megtett a felderítés érdekében. Önmagában az a tény, hogy a nyomozó hatóság az eljárást eredménytelenül megszüntette, nem sértette a panaszos alkotmányos jogait. 
	A fentiek alapján az ügyben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság nem állapítható meg, ezért a további vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 2000. szeptember 8.

Gönczöl Katalin