OBH 3581/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte a Tokodaltáró Község Önkormányzatának eljárását a szociális támogatásokkal kapcsolatos ügyeiben. A vizsgálat az Alkotmányban deklarált szociális biztonsághoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
	A panaszos beadványa szerint többféle szociális támogatásra lenne jogosult, mivel aktív korú, de munkaképességét elvesztette, és a felajánlott közmunkákat nem tudja teljesíteni.
Az önkormányzat megkeresésemre megküldte az elmúlt években keletkezett iratokat, így a panaszos beadványait és az ezzel kapcsolatos döntéseket. A panaszos 1992-től 1994-ig munkanélküli járadékban részesült, majd ezt követően rövid ideig jövedelempótló támogatást kapott. 1997. áprilisában rendszeres szociális segély megállapítására nyújtott be kérelmet, melyet az önkormányzat rövid határidőn belül elbírált és megállapította, hogy a panaszos havi 8.050 Ft (1997. év)  rendszeres segélyre jogosult. A határozat azt is tartalmazta, hogy az összeg kifizetésének helye a polgármesteri hivatal.
Az önkormányzat a panaszosnak 1997-ben lakásfenntartási támogatást is megállapított. 1999-ben a Szociális Bizottság átmeneti segélyben részesítette a panaszost, illetve 2000. január 1-jétől 2000. december 31-ig ismételten megállapította a lakásfenntartási támogatást. Az önkormányzat ezen felül a panaszosnak egészségügyi ellátásra jogosító igazolványt is kiállított, de az ezzel kapcsolatos nyilatkozatot nem írta alá, az igazolványt nem vette át. Hasonló módon járt el az előbb felsorolt támogatási formáknál is, azaz a megállapított lakásfenntartási támogatást, a rendszere szociális segélyt sem vette át.
Az önkormányzat tájékoztatása szerint a panaszos az együttműködésre nem volt hajlandó, közhasznú munkát nem vállalt, és a személyes beszélgetések alkalmával sem lehetett vele szót érteni. Az önkormányzat a segélyek felvételének módjáról a panaszost határozatban tájékoztatta, illetve amikor megjelent a hivatalban, személyesen kérték, hogy azokat vegye át. A rendszeres szociális segély megállapítása érdekében legutóbb 1999. októberében nyújtott be kérelmet, melyhez szükséges volt a munkaügyi központ által kiállítandó igazolás. Az önkormányzat rendelkezésére álló igazolás ugyanis egy évvel korábbi kiadású volt. Ekkor viszont már nem volt jogosult arra, hogy az igazolást megkaphassa. Az önkormányzat a munkaügyi központtal a kapcsolatot felvette, ahol azt közölték, hogy a panaszos 2000. februárjában kaphat olyan igazolást, amely a rendszeres szociális segélyhez szükséges. Az önkormányzat erről a panaszost írásban tájékoztatta, de a panaszos azóta sem jelentkezett az igazolásért. Az önkormányzat megkísérelte az igazolást közvetlenül megkérni a munkaügyi központtól, ahonnan azonban azt a tájékoztatást kapta, hogy a munkaügyi központ csak az ügyfél részére adhatja ki az igazolást. Az igazolás kiadásához az ügyfél kérelme szükséges, ehhez pedig a panaszosnak ismételten fel kell vennie a kapcsolatot a kirendeltséggel. A munkaügyi központ a panaszost 2000. augusztusában kiközvetítette egy munkahelyre, ahol a panaszos meg is jelent, de a munkát nem vállalta el.
Az ügy jogszabályi háttere 
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról 
Rendszeres szociális segély
37/A. § (1) A települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki
a) a 18. életévét betöltötte és aktív korú, továbbá
aa) munkaképességét legalább 67%-ban elvesztette, vagy
ab) vakok személyi járadékában részesül, illetőleg
ac)
b) aktív korú nem foglalkoztatott,
feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított.
37/E. § (1) A rendszeres szociális segély havi összege
a) jövedelemmel nem rendelkező jogosult esetén az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-a, aktív korú nem foglalkoztatott személy esetén 70%-a;
b) jövedelemmel rendelkező jogosult esetén az a( pont szerinti összegnek és a jogosult havi jövedelmének a különbözete.

Lakásfenntartási támogatás
38. § (1) A települési önkormányzat lakásfenntartási támogatást nyújthat annak a családnak vagy személynek, aki a településen elismert minimális lakásnagyságot és minőséget meg nem haladó lakásban vagy nem lakás céljára szolgáló helyiségben lakik és lakás hasznosításából származó jövedelemmel nem rendelkezik.

Átmeneti segély 
45. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
17. § A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy az önkormányzat 1997. április 14. napjától megállapította panaszosnak a rendszeres szociális segélyt, az akkori öregségi nyugdíj legkisebb összegének 70 %-át, tehát 8.050 Ft-ot. Ez az összeg minden évben emelkedett. Az 1999. október ismételten benyújtott kérelem időpontjában az öregségi nyugdíjminimum 15.350 Ft volt, 2000-ben 16.600 Ft, tehát ezek 70 %-a a havi rendszeres szociális segély. Az önkormányzat a jogszabályban előírt kötelezettségeket teljesítette, a rendszeres szociális segélyt és lakásfenntartási támogatásokat megállapította, illetve időszakosan átmeneti segélyben is részesítette a panaszost.  Az önkormányzat előírta a segélyek felvételének módját (polgármesteri hivatal házipénztára), de már az első havi összeg kiutalásánál észlelnie kellett volna, hogy ez a módszer nem vezetett eredményre. Az összegek eljuttatása érdekében az önkormányzat más módot is választhatott volna (például: hivatalos kézbesítés), de ezt nem tette, melynek következtében a panaszos négy évig ellátatlanul maradt. A vizsgálat megállapította, hogy az együttműködés hiánya nem csak egyértelműen a panaszosa terhére róható fel. Tény azonban az is, hogy a rendszeres szociális segély ismételt megállapítása, illetve a korábbi segélyek kifizetése érdekében a panaszos együttműködésére is szükség van, mert a munkaügyi központban személyesen meg kell jelennie, illetve a korábban már kiutalt segélyeket az önkormányzatnál fel kell vennie.
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy az ellátási kötelezettség elmaradásával az Alkotmányban deklarált szociális biztonsághoz  való joggal összefüggésben az önkormányzat eljárása alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot okozott.

Kezdeményezés
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1)  bekezdése alapján felkérem Tokodaltáró Község Önkormányzatának Képviselő-testületét és Szociális Bizottságát, hogy:
	1. az önkormányzat ellátási kötelezettségére tekintettel - a feltételek megléte esetén - állapítsa meg a panaszosnak a rendszeres szociális segélyt;
	2. gondoskodjon - a jogszabályi keretek között - a már korábban megállapított rendszeres szociális segély,  lakásfenntartási támogatás és átmeneti segély kifizetéséről és kézbesítéséről. 
	Kérem az önkormányzat képviseletében eljáró polgármestert, hogy a kezdeményezésben foglaltakkal kapcsolatos álláspontjáról és intézkedéséről a következő testületi, illetve bizottsági ülést követő 30 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 2000. október 12.

Gönczöl Katalin