OBH  3506/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése 
Előadó: dr. Horváth Judit
A vizsgálat megindítása
A panaszos a Fonyódi Vízirendészeti Rendőrkapitányság hajózási szabályok megsértése miatt lefolytatott eljárását kifogásolta. Az első- és másodfokon határozatok megalapozatlanságát, az igazoltatás során foganatosított intézkedések egy részét sérelmezte.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogbiztonsághoz való jog érintettsége miatt az ügyben vizsgálatot indítottam. Felkértem a közlekedési, hírközlési és vízügyi minisztert, hogy az üggyel kapcsolatos véleményét fejtse ki. A miniszter megkeresésemnek határidőben eleget tett.

A megállapított tényállás
A panaszos 1997. szeptember 17-én 22.20 órakor a Balatonmáriafürdő előtti vízterületen a parttól körülbelül 1000 méterre - állítása szerint - nyilvánvalóan veszélytelen helyzetben, hajóúton kívül szabályosan vesztegelt kishajójával, amikor a vízirendészet járőre igazoltatta. Megállapították, hogy szabálysértés követett el, mivel jelzőfényt nem alkalmazott, kishajó-vezető képesítését tanúsító okmányának érvényességi ideje lejárt. Elsődleges intézkedésként hajóvezetői engedélyét a helyszínen bevonták és kötelezték a vízterület elhagyására. Később pénzbírság megfizetésére kötelezték. A panaszos véleménye szerint a vonatkozó jogszabályokat az eljáró hatóságok nem megfelelően értelmezték. Álláspontja szerint hajója hajóúton kívül, nyilvánvalóan veszélytelen helyzetben vesztegelt,  a jogszabály ilyen esetben nem teszi kötelezővé a fényjelzést. A hajózási szabályzat szószerinti értelmezéssel nem írja elő, hogy a vezetésre jogosító okmány érvényes legyen.

A vizsgálat megállapításai
A víziközlekedés rendjéről szóló 27/1993. (IX. 23.) KHVM rendelet, valamint a hajózási képesítésekről szóló 2/1995. (II. 24.) KHVM rendelet,  valamint a szaktárca véleménye  alapján az alábbiakat állapítottam meg:
1. A víziközlekedés rendjéről szóló 27/1993. (IX. 23.) KHVM rendelet mellékleteként kihirdetett Hajózási Szabályzat (továbbiakban HSZ) 3.20.cikkének 3. pontja alapján a veszteglő kishajót minden oldalról látható fehér fénnyel kell ellátni. A HSZ 9.01. cikkének r. pontja szerint a hajóút - a vízi útnak az adott vízállásnál hajózásra használt és jelzésekkel kitűzött - annak hiányában a nagyhajók által rendszeresen használt része, továbbá a kikötő, a veszteglő-és rakodóhely vízterülete. A Balatonon a parttól 1000 méter távolságra - ahol a panaszos hajója vesztegelt - a vízállás alkalmas a hajózásra. A panaszosnak az az érvelése, mely szerint a szabálysértés elkövetésének időpontjában, 1997. szeptember 17. napján személyhajó forgalom nem volt, a komp pedig csak Szántódrév és Tihany között, tehát az adott körzeten kívül közlekedett, és ezért a Balaton ezen része az adott időpontban nem volt hajóút, nem helytálló. A nagyhajók közlekedése nem szűkíthető le a menetrendszerinti járatokra, másrészt a hajóút a vízállással, illetve a jégviszonyokkal és nem a napszakkal vagy az évszakkal függ össze. A személyhajók közlekedése 1997. augusztus 20. után nem állt le, csak a nyári menetrend helyébe az utószezoni menetrend lépett, különjáratok a Balatonon 1997. októberig indultak, továbbá a MAHART teherhajói és a vízügyi szolgálat hajói szintén közlekedtek. Ennek alapján megállapítottam, hogy a panaszos hajója - állításával ellentétben - nem a hajóúton kívül vesztegelt. Szakmailag megalapozott a szabálysértési hatóság azon megállapítása, mely szerint a nyilvánvalóan veszélytelen helyzet csak akkor áll fenn, ha az adott vízterületen más vízijárművek közlekedése teljesen kizárható.
2. A hajózási képesítésekről szóló 2/1995. (II. 24.) KHVM rendelet megszüntette a kishajó vezetésére korábban jogosító okmányokat és a kishajó-vezetői képesítő okmány alkalmazását rendelte el. Az átmenet megkönnyítés érdekében a rendelet 11. § (14) bekezdése rendelkezett arról, hogy a rendelet hatálybalépését megelőzően szerzett sport-és kedvtelési célú képesítési okmányok érvényessége 1996. december 31. napján jár le. A miniszteri rendelet 1995. március 1. napján lépett hatályba. A panaszos képesítési okmányát 1973. június 23. napján állították ki. A panaszosnak a képesítési okmány cseréjére 22 hónap állt a rendelkezésére. A panaszos ez idő alatt az okmányt nem cserélte ki, tehát az intézkedő rendőrnek felmutatott okmány valóban nem volt alkalmas arra, hogy igazolja a kishajó vezetésére való jogosultságát. A panaszos  az okmány cseréjét csak a szabálysértési határozat meghozatalát követően kérte meg.
A fentiek alapján megállapítottam, hogy a panaszos valóban elkövette a terhére rótt szabálysértést. A rendőri intézkedés a jogszabályoknak megfelelő, megalapozott volt.
Mivel az eljáró hatóságok nem okoztak alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, további intézkedést nem teszek.

Budapest, 1999. február 2.

Gönczöl Katalin