OBH 3505/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmesnek tartotta, hogy a BRFK IV. kerületi Rendőrkapitányság nem tett meg mindent a sérelmére elkövetett bűncselekmény ismert elkövetőjének elfogása érdekében.
	 Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
         1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
61. § (3) A bizonyítás eszközeinek nincs előre meghatározott bizonyító ereje.
(4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
137. § (1) A nyomozást fel kell függeszteni, ha
a) a gyanúsított ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodik, és az eljárás a távollétében nem folytatható;

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1996. októberében - a magát ingatlanközvetítőnek kiadó T.-né O.A. közreműködésével - meg akarta vásárolni M.I. önkormányzati tulajdonban lévő lakását. A lakásvásárlás érdekében 600 ezer forintot letétbe helyezett dr. P.M. ügyvédnél. A megállapodást követően a panaszos hozzájárult ahhoz, hogy az ügyvédnő a letétből 300 ezer forintot átadjon M.I.-nek a lakás felújítására. A pénz átadása utáni napon az ügyvédnő felhívta a panaszost és közölte vele, hogy M.I. nem rendelkezhet a lakással, mert bérlőként még mindíg M.I. elhunyt nagyszülei szerepelnek az önkormányzatnál. A lakás jogi helyzetének rendezésére ígéretet tett.
	M.I. a 300 ezer forintot átadta T.-nének, akinek a férje vállalta a lakásfelújítást. Megbízta az ügyvédnőt, hogy a bérleti jog megszerzése érdekében járjon el az önkormányzatnál. Kérelmét a IV. kerületi Önkormányzat Lakásigazgatási Irodája elutasította.
	A panaszos a pénze visszaszerzése érdekében az ügyvédnőhöz fordult. Dr. P.M. csak a letét egy részét tudta visszaadni. 1997. július 22-én - miután a panaszos bejelentést tett a Budapesti Ügyvédi Kamarához és az Állampolgári Jogvédő Liga segítségét is kérte - dr. P.M. a fennmaradó részt is kifizette. A panaszos ugyanakkor nem kapta vissza azt a 300 ezer forintot, amelyet korábban a lakásfelújításra fizetett ki. A Budapesti Ügyvédi kamara 1997. december 2-án arról értesítette a panaszost, hogy dr. P.M. elhunyt, ezért ügyében a fegyelmi eljárást megszüntették. 
	A panaszos csalás bűntettének gyanúja miatt feljelentést tett M.I. ellen. A BRFK. IV. kerületi Rendőrkapitányságon folytatott 144-1464/1997.bü. számú nyomozást a Budapesti IV. és XV. kerületi Ügyészség 1997. július 29-én bűncselekmény hiányában megszüntette. A határozat indoklása szerint az ügyben nem volt kétséget kizáróan megállapítható, hogy M.I. a lakásra vonatkozó megállapodás megkötésekor tudott volna arról, hogy a lakással kapcsolatban rendelkezési joga nincs. M.I.-t a nagyszülei nevelték és haláluk után abban a hiszemben volt, hogy a bérleti jogot a nevére íratták. Amikor kiderült, hogy a lakásnak nem bérlője, haladéktalanul megkísérelte a bérleti jog megszerzését, de az nem járt sikerrel. Vele szemben a szándékos tévedésbe ejtő magatartás nem volt bizonyítható.
	A nyomozás során az ingatlanközvetítőt nem sikerült felkutatni, mert az akkor rendelkezésre álló adatok szerint külföldre távozott. A nyomozás megszüntetése elleni panaszt a Fővárosi Főügyészség NF. 9311/1997. számú határozatával elutasította.	
   	A panaszos időközben tudomást szerzett T.-né O.A. tartózkodási helyéről. Ismételt panaszára a Budapesti IV. és XV. kerületi Ügyészség 1998. február 6-án a nyomozás tovább folytatását rendelte el. A BRFK. IV. kerületi Rendőrkapitányság elrendelte T.-né O.A. országos kőrözését és tartózkodási helyének megállapításáig a nyomozást felfüggesztette. A panaszos ekkor fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához.
	 A körözés eredményeként a rendőrség T.-nét 1998. november 1-én elfogta. Megállapították, hogy a korábbi férjezett nevére kiállított útlevél felhasználásával 1997-ben külföldre utazott, majd hazatérése után is az útiokmányt használta fel, hogy a büntetőeljárás alól kivonja magát. Kézrekerítését követően a rendőrség a nyomozást eredményesen befejezte. Ügyében a Budapesti IV. és XV. kerületi Ügyészség 1999. január 5-én B.IV.2301/1998. számon vádat emelt három rendbeli csalás, egy rendbeli sikkasztás és négy rendbeli közokirat-hamisítás bűncselekménye miatt. 

A vizsgálat megállapításai:
	A BRFK IV. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől beszerzett iratok alapján megállapítottam, hogy a rendőrség a panaszos ügyében a hatályos jogszabályok betartásával járt el. 
	Az a körülmény, hogy az M.I. ellen folytatott nyomozás során nem sikerült olyan bizonyítékot felkutatni, amely bűnösségét alátámasztotta volna, önmagában nem alapozza meg a panaszosnak azt a véleményét, hogy a rendőrség nem tett meg mindent az eredmény érdekében. 	  
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A vizsgált ügyben megállapítható volt, hogy a rendőrség minden lehetséges intézkedést megtett a körülmények tisztázása érdekében.
	T.-né O.A. tartózkodási helyének felkutatását a panaszos által szolgáltatott adatok is elősegítették. A panaszos által megadott címen - édesanyja lakásán - többször keresték, ennek ellenére több, mint fél évig nem sikerült felkutatni. A körözési munka esetleges szakmai hiányosságainak vizsgálatára az országgyülési biztosnak nincs lehetősége. Az ismeretlen helyen tartózkodó gyanúsított felkutatásáig indokoltan és az eljárásjogi szabályoknak megfelelően határoztak a nyomozás felfüggesztéséről. A gyanúsított elfogása után a rendőrség haladéktalanul lefolytatta a nyomozást, amelyet az elfogás után tizenegy nappal befejeztek és az ügyet 1998. november 11-én vádemelési javaslattal átadták az ügyészségnek.
	A fentiekre való tekintettel a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. szeptember 18.

Gönczöl Katalin