OBH 3331/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Borza Bea

A vizsgálat megindulása

Panaszos azzal a kérelemmel fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese vizsgálja meg az Országos Kardiológiai Intézet Gyermek Osztálya által megtagadott szívműtét körülményeit. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16.§ (1) és 17.§ (1) bekezdése alapján a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jog (Alkotmány 70/D.§ (1) és (2) bek.) sérelmének gyanúja okán folytattam vizsgálatot. 

A megállapított tényállás

A panaszos beadványa, az általa csatolt dokumentumok valamint az Országos Kardiológiai Intézet főigazgatója által nyújtott tájékoztatás alapján a következő tényállást állapítottam meg.

A Budapest Főváros Önkormányzatának Gyermek- és Ifjúságvédő Intézetében 1994. évtől intézeti nevelésbe vett kiskorú leánygyermek veleszületett szívbetegségben szenved, mely a Kardiológiai Intézet orvosai előtt már évek óta ismert volt. 1993-ban a kezelő orvos megállapította, hogy a gyermek felgyógyulása érdekében műtéti beavatkozás szükséges. A műtétre szóló többszöri behívásra a gyermek szülei nem jelentkeztek.

1996-ban a Pilisi Általános Iskola és Diákotthon értesítette a Kardiológiai Intézetet, hogy a kislányt náluk helyezték el, egyben kérték a műtét beütemezését. A kórház főorvosa a műtét napját kitűzte, majd szükségesnek vélte a szülők értesítését a hozzájáruló nyilatkozatuk beszerzése érdekében. Tekintettel azonban arra, hogy a szülők nyilatkozata nem állt rendelkezésre - az apa ismeretlen helyen tarózkodott, az anya kifejezetten ellenezte a beavatkozást - a műtétet nem végezték el. Az anya több alkalommal személyesen megjelent a kórházban és a jelen lévő kezelő orvost és a sebészorvosokat életveszélyesen megfenyegette. Mindezeket a kislány elbocsátásakor a zárójelentésben rögzítették, a műtét elvégzését nem vállalták. 

A szabadságvesztés büntetését töltő anya - a csatolt iratok szerint - továbbra sem egyezik bele a műtét elvégzéséhez. A nevelő otthon megkeresésére az anya nevelőtisztje az elmúlt év végén arról számolt be, hogy nevezett csak akkor járul hozzá a beavatkozáshoz, ha a műtét idejére a börtönből eltávozhat és együtt lehet a kórházban kislányával. 1998. február végén - az otthon megkeresésére - az apa  hozzájáruló nyilatkozatát megadta.

Mivel a gyermek intézeti nevelésbe vételével egyidejűleg a szülők szülői felügyeleti joga szünetel, a GYIVI igazgató helyettese, mint intézeti gyám a szükséges törvényes képviselői nyilatkozatot a műtét elvégzéséhet megadta.

A Kardiológiai Intézet főigazgatója tájékoztatása szerint a hozzájáruló nyilatkozat megadása iránt nem az Intézet, hanem a Diákotthon kereste meg a szülőket s a kitűzött műtét a "két börtönviselt ember életveszélyes fenyegetése" miatt maradt el. Ugyanakkor leszögezte, hogy amennyiben a hosszas várakozás rosszabbodást idézet volna elő a gyermek állapotában a fenti körülmények ellenére is elvégezték volna a műtétet. Végül a főigazgató megjegyezte, hogy a GYIVI igazgatójától mindez ideig nem érkezett beleegyező nyilatkozat, csupán egy tájékoztató, melyben a törvényes képviselet jogi helyzetét ismerteti az Intézet Gyermekosztálya vezetőjével.

A Kardiológiai Intézet főigazgatója álláspontja szerint hibát ők nem követtek el, utal az akkor még hatályban volt és az 1998. július 1-én újonnan hatályba lépett egészségügyi törvényre, mely lehetőséget ad az orvosi tevékenység megtagadására az ismert tényállás alapján.

Jogszabályi háttér

1952. évi IV. törvény
a házasságról, a családról és a gyámságról

70. § A kiskorú gyermek szülői felügyelet vagy gyámság alatt áll.

71. § (1) A szülői felügyeletet a kiskorú gyermek érdekeinek megfelelően kell gyakorolni. A szülőknek biztosítaniuk kell, hogy az ítélőképessége birtokában lévő gyermekük az őt érintő döntések előkészítése során véleményt nyilváníthasson. A gyermek véleményét – korára, érettségére figyelemmel – tekintetbe kell venni.
(2) A szülői felügyelet a kiskorú gyermek gondozásának, nevelésének, vagyona kezelésének, valamint törvényes képviseletének jogát és kötelességét, továbbá a gyámnevezésnek és a gyámságból való kizárásnak jogát foglalja magában.

91. § (1) Szünetel a szülői felügyelet,
(...)
c) ha a bíróság a gyermeket harmadik személynél helyezte el.
d) ha a gyermeket a gyámhivatal átmeneti nevelésbe vette, (...)
(a d) pont 1997. október 31-ig hatályos szövege: ha a gyermeket a gyámhatóság intézeti nevelésbe vette".)

1972. évi II. törvény
az egészségügyről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 16/1972. (IV. 29.) MT rendelettel
(1998. június 30-ig hatályban lévő szöveg)

Tv. 76. § (1) Az orvosnak az orvosi tevékenységet, (...) meg kell tagadnia, ha azt jogszabály tiltja, vagy ha azt jogszabályba ütköző cselekményhez kívánják igénybe venni. A gyógyszerész a nyilvánvalóan téves orvosi rendelvényre nem adhat ki gyógyszert.
(2) Az orvos – felettes szervének előzetes hozzájárulásával – a beteg gyógykezelését megtagadhatja, ha az a gyógykezelésre vonatkozó utasításokat huzamosabb időn át szándékosan nem tartja meg, továbbá, ha a beteg vagy gondozója az orvost tettleg vagy szóval megsérti. Sürgős szükség esetében azonban az orvosnak meg kell tennie mindazokat az intézkedéseket, amelyek a beteg életének megmentéséhez és gyógyulásához szükségesek.

1997. évi CLIV. törvény
az egészségügyről
(1998. július 1-től hatályos szöveg)

131. § (1) A hozzá forduló beteg vizsgálatát a betegellátásban közvetlenül közreműködő orvos megtagadhatja,
a) ha ebben más beteg ellátásának azonnali szükségessége miatt akadályoztatva van, vagy
b) a beteghez fűződő személyes kapcsolata miatt
feltéve, hogy a beteget más orvoshoz irányítja.
(2) Az orvos a beteg vizsgálatát és további ellátását megtagadja, ha erre saját egészségi állapota vagy egyéb gátló körülmény következtében fizikailag alkalmatlan.
(3) Az orvos a beteg ellátását csak a vizsgálatát követően tagadhatja meg, amennyiben a vizsgálat alapján megállapítást nyer, hogy
a) a beteg egészségi állapota orvosi ellátást nem igényel,
b) a beutaló orvos által javasolt vagy a beteg által kért kezelés szakmailag nem indokolt,
c) a szükséges ellátás nyújtásához az egészségügyi szolgáltatónál nincsenek meg a személyi, illetve tárgyi feltételek és a beteget beutalja az ellátásra szakmailag illetékes egészségügyi szolgáltatóhoz, vagy
d) a beteg állapota nem igényel azonnali beavatkozást és a vizsgálatot végző orvos a beteget későbbi időpontra visszarendeli, illetőleg a b) pontban foglaltak szerint jár el.
(4) Amennyiben a beteg vizsgálata alapján megállapítást nyer, hogy a beutaló orvos által javasolt vagy a beteg által kért ellátás jogszabályba vagy szakmai szabályba ütközik, az orvos az ellátást megtagadja.
(5) Az orvos a beteg ellátását akkor is megtagadhatja, ha
a) az adott ellátás erkölcsi felfogásával, lelkiismereti vagy vallási meggyőződésével ellenkezik,
b) a beteg együttműködési kötelezettségét [26. § (2) bekezdés] súlyosan megsérti,
c) vele szemben a beteg sértő vagy fenyegető magatartást tanúsít, kivéve, ha e magatartását betegsége okozza,
d) saját életét vagy testi épségét a beteg magatartása veszélyezteti.
(6) A (5) bekezdés a) és c) pontjaiban foglalt okok alapján az orvos a beteg ellátását csak akkor tagadhatja meg, ha
a) ez a beteg egészségi állapotát károsan nem befolyásolja, és
b) a beteget más orvoshoz irányítja, vagy javasolja, hogy saját érdekében forduljon más orvoshoz.

1997. évi XXXI. törvény
a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.
(2) A gyermek alkotmányos jogainak védelmét az állampolgári jogok országgyűlési biztosa (a továbbiakban: biztos) a maga sajátos eszközeivel segíti, és ennek során
a) a biztos feladata, hogy a gyermek alkotmányos jogait érintő – tudomására jutott – visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen,
b) a biztos az a) pontban megnevezett intézkedéseiről évente beszámol az Országgyűlésnek.

1991. évi LXIV. törvény
a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről

6. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik, hogy minden gyermeknek veleszületett joga van az életre.
2. Az Egyezményben részes államok a lehetséges legnagyobb mértékben biztosítják a gyermek életben maradását és fejlődését.

24. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik a gyermeknek a lehető legjobb egészségi állapothoz való jogát, valamint, hogy orvosi ellátásban és gyógyító-nevelésben részesülhessen. Erőfeszítéseket tesznek annak biztosítására, hogy egyetlen gyermek se legyen megfosztva az ezeknek a szolgáltatásoknak az igénybevételére irányuló jogától.
2. Az Egyezményben részes államok erőfeszítéseket tesznek a fenti jog teljes körű megvalósításának biztosítására, és alkalmas intézkedéseket tesznek különösen arra, hogy
(...)
b) biztosítsák minden gyermek számára a szükséges orvosi ellátást és egészségügyi gondozást, legfontosabbnak tekintve az egészségügyi alapellátás fejlesztését;

Érintett alkotmányos jogok

1949. évi XX. törvény
A Magyar Köztársaság Alkotmánya

67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai

I.

A gyermek különleges helyzetéből fakadóan szükséges kiemelni jogainak egyetemes védelmét, illetve e jogok érvényesülésének feltétlen biztosítását. Az Alkotmánybíróság egy határozatában kiemelte, hogy "a gyermeknek az a joga, hogy az állam részéről a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemben és gondoskodásban részesüljön [Alkotmány 67. § (1) bekezdés] az állam alkotmányos kötelességét alapozza meg a gyermek fejlődésének védelmére." Ugyancsak az Alkotmánybíróság állapította meg, hogy "önmagának mindenki árthat, s vállalhat kockázatot, ha képes a szabad, tájékozott és felelős döntésre. A nagykorúaknak a jog be nem avatkozása széles lehetőséget ad erre, s az általános személyiségi jogból folyó jog az önmeghatározásra és cselekvési szabadságra [Alkotmány 54. § (1) bekezdés] garantálja ezt a lehetőséget. Az állam korlátozó gyámkodása csak a határesetekben alkotmányossági viták tárgya (a kábítószer élvezésének büntetésétől az eutanáziáig)." Figyelemmel arra, hogy az alapjogi bíráskodás a gyermekek esetében a különösen védendő státuszhoz fűződő jog feltétlen óvásából indul ki, az Alkotmánybíróság megállapította, hogy "maga az Alkotmány és nemzetközi egyezmények teszik állami kötelességgé a gyermek fejlődési útjának megóvását a veszélyektől és kockázatoktól, éppen annak érdekében, hogy felkészülhessen a felelős és tájékozott döntésekre, mihelyt életkorával vélelmezett érettsége erre képessé teszi." [21/1996. (V.17.) AB hat.]

Mindezekre tekintettel a különös védelem olyan evidenciának tekinthető, melyből következően a további értelmezés a helyettes országgyűlési biztos jelen vizsgálata során nem indokolt, ugyanakkor az ügy szempontjából mindenképpen kiindulópontként szolgál.

Tekintettel azonban arra, hogy a történeti tényállás összefüggésben van a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos joggal, e jog jövőbeni feltétlen érvényesülésének érdekében szükséges felhívni az Alkotmánybíróság vonatkozó határozatának magyarázatát.

Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint "az Alkotmány 70/D. §-ában foglalt lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog biztosítása olyan alkotmányos állami feladatot jelent, amelyet az állam központi szervei és a helyi önkormányzati – továbbá egyéb – szervek rendszere révén valósít meg. Ennek keretében az állam – egyebek között – egészségügyi intézményhálózat működtetésére és az orvosi ellátás megszervezésére köteles. Az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében az Alkotmánybíróság elvontan, általános ismérvekkel csak egészen szélső esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. Ilyennek volna minősíthető például, ha az ország egyes területein az egészségügyi intézményrendszer és az orvosi ellátás teljesen hiányozna. Az ilyen szélső eseteken túl azonban az Alkotmány 70/D. §-ban meghatározott állami kötelezettségnek nincs alkotmányos mércéje. A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tehát önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen, az Alkotmány 70/D. § (2) bekezdésében foglalt állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amely magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy a törvényhozó a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat határozzon meg." [54/1996. (XI.30.) AB hat.] 

Tekintettel az Alkotmánybíróság megállapításaira a panasz alapjául szolgáló körülmények vizsgálatakor, mindenek előtt az idézett állásfoglalásokban kifejtetteket szükséges figyelembe venni. Ennek során megállapítható, hogy az ellátás - a szívműtét elvégzése - nem történt meg. A szívhiba korrekciója - jelen esetben - nem életmentő beavatkozás, azonban a kiskorú gyermek teljesértékű, további életét jelentősen befolyásolja.

II.

A jelenleg hatályos jogszabály alapján, ha a gyermeket a gyámhivatal átmeneti nevelésbe vette, - illetve a korábbi terminológia szerint a gyámhatóság intézeti nevelésbe vette - a vérszerinti szülők szülői felügyeleti joga szünetel. A rendelkezésre álló dokumentumok tanusága szerint az 1994. június 6. napján a Budapest, XVIII. kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Humánplitikai Iroda Gyám- és Gyermekvédelmi Csoport irodavezetője által meghozott elsőfokú határozata is ekként rendelkezik, egyben a szülői felügyeleti jogok gyakorlására a Fővárosi GyIVI Igazgatóját rendeli ki gyámul. A határozat egyúttal a kiskorú és a szülők kapcsolattartását a mindenkori nevelőotthon területére korlátozta.

A határozat ugyanakkor tartalmazza egyebek mellett azt is, hogy amennyiben a kiskorú szülője neki felróhatóan a gyermek életét súlyosan sértő módon nem működik együtt a gondozó intézménnyel a gyámhatóság pert indít a szülői felügyeleti jog megszüntetése iránt.

A határozat rendelkező részének utóbb említett kitétele - a Csjt.-vel összhangban - kifejezetten a gyermek érdekeit óvandó tartalmazza a szülőkkel szembeni quasi szankciót, azonban a helyettes országgyűlési biztos rendelkezésére bocsátott dokumentumok nem tartalmaznak arra nézve utalást, hogy a szülői felügyeleti jog megszüntetése iránt történt-e bármilyen intézkedés, mellyel éppen a jelen ügy eseményeit lehetett volna kiküszöbölni.

Ebből következően megállapítom, hogy a gyámhatóság határozatában rendelt, a kiskorú érdekeinek védelmét szolgáló, a szülői felügyeleti jog megszüntetésére irányuló bírósági eljárás kezdeményezése a GyIVI részéről nem történt meg, így az ügy alapjául szolgált események megelőzése, illetve az ismert következmények enyhítése érdekében lehetővé tett intézkedés elmulasztása hátráltatta a kiskorú gyermek kezelésének folyamatát. Ebből következően a gyermek gondozása, nevelése érdekében az állam által vállalt alkotmányos kötelezettség (Alkotmány 67.§ (1) bekezdés) végrehajtására létrehozott intézmény mulasztása okán sérült a gyermek legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos joga, így alkotmányos visszásságot keletkeztetett.

III.

A szülői felügyeleti jog szünetelése folytán (lásd II. pont) tehát, sem a nevelő otthon sem pedig az egészségügyi intézmény részéről - pozitív jogi szempontból - nem volt indokolt a vér szerinti szülők megkeresése a gyermek műtéti kezelésének elvégzéséhez. Ugyanakkor méltányolható az a szándék, hogy a szülők - viselkedésük ellenére - értesüljenek gyermekük gyógyító kezeléséről. Természetesen az anya nem várt reakciója morálisan elítélhető - hiszen gyermekük életéről van szó -, ám a nevelő otthon, illetve a kardiológiai intézet ebbéli feladatukból eredő kötelezettségüket - nevelés, gondozás, illetve egészségügyi szakellátás - de jure nem szeghetik meg. 

Az egészségügyi szolgáltató intézmény vezetője a műtét megtagadása indokolásaként egyebek mellett hivatkozott az 1998. június 30-ig hatályban volt korábbi egészségügyi törvényre, amely - álláspontja szerint - lehetővé tette az orvosi tevékenység megtagadását. Ez azonban csak: a) a felettes hozzájárulásával, b) az orvosi utasítások huzamosabb időn át való szándékos meg nem tartása esetén, és akkor lehetséges, c) ha a beteg vagy gondozója az orvost tettleg vagy szóval megsérti. (1972. évi II. törvény 76.§ (2) bek. első mondat.)

Tekintettel arra, hogy a rendelkezésre álló dokumentumok szerint a kezelő orvost sem a beteg - t.i. a kiskorú gyermek -, sem pedig a gondozója - a GyIVI vezetője, mint gyám - nem fenyegette meg, a korábban hatályos egészségügyi törvény felhívott rendelkezése alapján a kezelés megtagadása nem volt megalapozott. A szülő - az előbbiekben kifejtettek szerint - ugyanis nem minősült gondozónak a jelen esetben.

Az 1998. július 1-én hatályba lépett új egészségügyi törvény (a továbbiakban: Etv.) már lényegesen részletesebb feltételeket szab az orvosi beavatkozás megtagadásának alapjául. (lásd jogszabályi háttér) Az ügyben a 131.§ (5) bekezdése néhány pontja lenne alkalmazható, ugyanakkor itt is - mint a korábbi törvény esetében - elsősorban a beteg magatartása a meghatározó. E szerint - egyebek mellett - megtagadhatja az orvos a beavatkozást, ha a beteg együttműködési kötelezettségét súlyosan megsérti, az orvossal szemben a beteg sértő vagy fenyegető magatartást tanúsít, kivéve, ha e magatartását betegsége okozza, illetve ha az orvos saját életét vagy testi épségét a beteg magatartása veszélyezteti.

Látnivaló, hogy a törvényhozó a kezelő orvosok fenyegetettségét a beteg felől érkező támadás esetére látta indokoltnak törvényben rendezni és nem a gondozó vagy hozzátartozó - esetleg egyéb személy - magatartása következményeként lehet alapos az ellátás megtagadása. Természetesen a vizsgálat alapvetően a korábbi szabályozás rendelkezéseit vette figyelembe, mivel a panaszolt eljárás arra  az időpontra esett. Ezen túlmenően a fenyegetettség esetén a szülő ellen kellett volna valamely hatóság - így a rendőrség - előtt eljárást kezdeményezni.

Azok az érvek, melyek a kiskorú gyermek egészségügyi állapotával összefüggő egészségügyi szakmai megállapításokat tartalmaznak, - ideértve a várakozási idő alatti kardiológiai változásokat -, továbbá a külföldön már alkalmazott terápia jövőbeni bevezetését prognosztizálják nem szolgálhatnak az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese vizsgálata alapjául. Ugyanakkor az a tény, hogy az intézeti nevelt gyermek egészségi állapota ez idő szerint a neveléséről gondoskodó, illetve az egészségét reparáló intézmény közötti nézetkülönbség okán maradt el, valamint az a tény, hogy a szabadságvesztés büntetését töltő vérszerinti anya magatartása alapul szolgálhatott a beavatkozás megtagadására alkalmas arra, hogy a gyermek különösen védett jogai tekintetében sérelmet idézzen elő.

Mindebből következően megállapítom, hogy az egészségügyi szolgáltató intézmény által az intézeti nevelt, kiskorú gyermeken végzendő szívműtét megtagadása nem kellően megalapozott, tekintettel arra, hogy nem volt jogszabályban rögzített lehetőség arra, hogy a szülői felügyeleti jog szünetelése alatt a vérszerinti szülő magatartása okán az egészségügyi intézmény az ellátást/beavatkozást megtagadja. Ezért az egészségügyi szolgáltató intézmény eljárásával sértette a kiskorú, intézeti nevelt gyermek legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alapjogát, mellyel alkotmányos visszásságot keletkeztetett.

A j á n l á s

Tekintettel arra, hogy a rendelkezésre álló adatok szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az előidéző szerv saját hatáskörében meg tudja szüntetni, az Obtv. 21.§-ának (1) bekedése alapján a következő ajánlást teszem:

I.
Felhívom a Budapest Főváros Önkormányzatának Gyermek- és Ifjúságvédő Intézete igazgazóját, hogy a gyermek jogainak és érdekeinek védelme érdekében végezze el a helyzet körültekintő vizsgálatát és ennek függvényében kezdeményezze az érintett kiskorú intézeti nevelt gyermek vérszerinti szülei szülői felügyeleti jogának megszüntetése iránti eljárást tekintettel arra, hogy a Budapest, XVIII. kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Humánpolitikai Iroda Gyám- és Gyermekvédelmi Csoport irodavezetője által III/1072/94. számú határozata rendelkező része ezt lehetővé teszi.

Kérem Igazgató Urat, hogy az Obtv. 21.§-ának (2) bekezdése alapján a kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedéséről harminc napos határidőn belül tájékoztatni szíveskedjék.

II.
Felhívom a Gottsegen György Országos Kardiológiai Intézet főigazgatóját, hogy - tekintettel arra, hogy a törvényes képviselő joghatályos hozzájárulását a beavatkozás elvégzésére megadta -, ismételten vizsgálja meg annak körülményeit, hogy a szívműtét elhalasztására mely indokok alapján került sor, továbbá a gyermek egészségi állapotának javulása érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Felkérem továbbá arra, hogy a jövőben a műtéti beavatkozások esetleges megtagadását a mindenkor hatályos jogszabályok alapján tegyék meg.

Kérem Főigazgató Urat, hogy az Obtv. 21.§-ának (2) bekezdése alapján a kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedéséről harminc napos határidőn belül tájékoztatni szíveskedjék.

Budapest, 1998. augusztus 10.

Polt Péter