OBH 3294/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	A panaszosokat képviselő védőügyvéd azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert ügyfeleit a rendőrség egy akció során előállította és 24 órán keresztül indokolatlanul fogvatartotta. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 
Szabadsághoz való jog (Alk. 55. § (1) bek.)
Jóhírnévhez való jog (Alk. 59. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók.
(2) A hatóságoknak az eljárás során biztosítaniuk kell az állampolgári jogokat korlátozó kényszerintézkedések törvényességét.
(3) A hatóságok tartoznak az eljárás résztvevőit jogaikról tájékoztatni és kötelességeikre figyelmeztetni.
91. § (1) A hatóság a terheltet őrizetbe veheti
a) tettenérés esetén, ha személyazonossága nem állapítható meg,
b) ha az előzetes letartóztatás elrendelésének oka [92. § (1) bek., 340. § (1) bek.] áll fenn.
(2) Az őrizet legfeljebb hetvenkét óráig tarthat, ennek elteltével a terheltet - ha az előzetes letartóztatását nem rendelték el - szabadon kell bocsátani.
(3)
(4) Az őrizetbevételről a hatóság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.
132. § (1) Ha a rendelkezésre álló adatok alapján meghatározott személy alaposan gyanúsítható bűncselekmény elkövetésével, a hatóság közli vele ennek lényegét, a vonatkozó jogszabályok megjelölésével.
(2) A gyanúsítás közlése után figyelmeztetni kell a gyanúsítottat arra, hogy védőt választhat, illetőleg védő kirendelését kérheti. Kötelező védelem esetén fel kell hívni a figyelmét arra is, hogy amennyiben három napon belül nem hatalmaz meg védőt, a hatóság rendeli ki.
(3) A gyanúsítás közlését, a gyanúsított figyelmeztetését és nyilatkozatát jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(4) A gyanúsítottat az alapos gyanú közlését követően - ha fogva van, huszonnégy órán belül - ki kell hallgatni. E határidőt attól az időponttól kell számítani, amikor a gyanúsítottat a nyomozó hatóság elé állították.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
142. § (1) Ha a hatóság a nyomozást elvégezte, a gyanúsítottat és a védőt értesíti, hogy a nyomozás iratait megtekinthetik, illetőleg a fogva levő gyanúsítottat e célból előállítja. A gyanúsított és a védő az iratok megismerése során a nyomozás kiegészítését indítványozhatják, egyéb indítványokat és észrevételeket tehetnek. A gyanúsítottat erre a jogára figyelmeztetni kell. Az iratismertetés határnapjának elmulasztása miatt igazolásnak nincs helye.
(2) A nyomozás iratainak ismertetésénél lehetővé kell tenni, hogy a gyanúsított és a védő a nyomozás során keletkezett iratokat - kivéve a zártan kezelt iratokat - megismerhesse.
(3) Ha a nyomozás kiegészítését nem indítványozzák, vagy az indítványt elutasították, illetőleg a nyomozást kiegészítették, a nyomozó hatóság a nyomozás befejezését közli a gyanúsítottal és a védővel.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt - határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték - értesíteni kell.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
(2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
(4) Az előállítottat szóban vagy írásban az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
Értelmező rendelkezések
97. § (1) E törvény alkalmazásában
h) fogvatartott: akit törvény, illetőleg törvény alapján kiadott hatósági határozat alapján a szabad mozgáshoz és tartózkodási hely szabad megválasztásához való jogában korlátoznak (őrizetbe vett, előzetesen letartóztatott, közbiztonsági őrizetben lévő, elfogott és előállított, elővezetett);

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
54. § (1) Bilincs alkalmazása az Rtv. 48. §-a alapján különösen azzal szemben indokolt:
c) akinek az elfogására bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt került sor;
d) akinek a jogszerű intézkedéssel szembeni ellenszegülése testi kényszerrel nem törhető meg.
(6) A bilincselés módját az intézkedő rendőr az adott körülmények között a legcélirányosabban választja meg azzal, hogy:
a) a kezek hátra bilincselése akkor célszerű, ha a bilincs alkalmazására testi kényszer útján kerül sor, vagy alapos okkal tartani lehet rendőr elleni támadásától, illetve szökéstől;
(7) Nem minősül embertelen, megalázó bánásmódnak a személy fekvő helyzetben történő megbilincselése, ha arra támadása vagy erőszakos magatartása miatt került sor.
106. § (1) A rendőr a nyomtatott sajtó, a rádió és a televízió megkeresése alapján a feladatkörébe tartozó szolgálati ügyekről, egyes bűncselekményekről csak engedéllyel nyilatkozhat, melyet az országos rendőrfőkapitány és a rendőrfőkapitányok, azok helyettesei, a velük azonos hatáskörű, illetve az általuk felhatalmazott vezetők adhatnak meg.
(2) Kivételes esetben - bűncselekmény, közlekedési baleset, vagy más rendkívüli esemény helyszínén - a rendőr tényközlő nyilatkozatot tehet, úgy hogy azzal szolgálati titkot és személyhez fűződő jogokat nem sérthet, felelősség kérdésében nem foglalhat állást. Nyilatkozatáról utólag az engedélyezésre jogosultnak tesz jelentést.

1993. évi XXXI. törvény az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény és az ahhoz tartozó nyolc kiegészítő jegyzőkönyv kihirdetéséről
5. Cikk - Szabadsághoz és biztonsághoz való jog
1. Mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra. Szabadságától senkit sem lehet megfosztani, kivéve az alábbi esetekben és a törvényben meghatározott eljárás útján:
c) törvényes letartóztatás vagy őrizetbe vétel abból a célból, hogy e bűncselekmény elkövetése alapos gyanúja miatt az illetékes hatóság elé állítsák vagy amikor ésszerű oknál fogva szükséges, hogy megakadályozzák bűncselekmény elkövetésében vagy annak elkövetése után a szökésben;
2. Minden letartóztatott személyt haladéktalanul az általa értett nyelven tájékoztatni kell letartóztatása okairól és az ellene felhozott vádról.
5. Mindenkinek, aki e Cikk rendelkezéseinek megsértésével végrehajtott letartóztatás vagy őrizetbe vétel áldozata, joga van kártalanításra.

Megállapított tényállás:
	A Budapesti Rendőrfőkapitányság Akció Osztálya és a XIII. kerületi Rendőrkapitányság munkatársai 1997. szeptember 19-én az esti órákban a Bp. XIII., Vágány utcai MOL benzinkútnál zsarolás bűntettével gyanúsított személyek elfogása érdekében figyelést hajtottak végre. A bűncselekmény sértettje négy személyről adott személyleírást. Ennek alapján 21.55 órakor a rendőrök elfogtak két férfit, akik a benzinkút melletti felüljáró alatt várakoztak a gépkocsijukban, továbbá J.Z. és V.I. budapesti lakosokat, akik ugyancsak az autójukban ülve, a benzinkút melletti szervizútról nézték a rendőri akciót.  
	A gyanúsítottak elmenekülésének megakadályozása érdekében az elfogást a gépkocsik meglepetésszerű lerohanásával és a bennülők testi kényszerrel való kirántásával, földre vitelével és földön fekvő állapotban történő megbilincselésével hajtották végre. Az elfogott személyek ellenállást nem tanúsítottak. A rendőrök a helyszínre hozták a sértettet, akinek megmutatták az addig a földön fekvő gyanúsítottakat. A sértett két személyt felismert, de J.Z.-t és V.I.-t nem. Erről a helyszínen nyilatkozott. Ennek ellenére mind a négy férfit előállították a XIII. kerületi Rendőrkapitányságra.
	Az elfogásról és az előállításról a "Hajnali krimi" c. újság és a "Kriminális" c. TV műsor helyszíni riportot közölt. J.L., a "Kriminális" c. TV műsor szerkesztője - állítása szerint  - a BRFK sajtóosztályának engedélyével vett részt az akcióban. A video- és fényképfelvételeken az elfogott személyek felismerhetők voltak. J.Z. és V.I. bekísérését a kapitányság épületébe kétszer is megismételték, a felvétel jobb beállítása érdekében.
	Az egyik panaszos a XIII. kerületi Rendőrkapitányságon kérte, hogy családját és munkahelyét értesítsék az előállításáról, mert hajnali 2 órakor kellett volna munkába állnia. Kérését nem teljesítették. Szeptember 20-án 03.00 órakor mind a négy férfit őrizetbe vették. Az őrizetbe vétel ellen valamennyien panasszal éltek. J.Z. és V.I. a gyanúsítás ellen is panaszt jelentett be. A gyanúsítást kb. hajnali 4 órakor közölték velük, de kihallgatásukra csak a délutáni órákban került sor. A zsarolással gyanúsított két másik férfi a vallomásában úgy nyilatkozott, hogy J.Z.-t és V.I.-t nem ismerik. A kihallgatások időpontja a jegyzőkönyvekből nem állapítható meg. J.Z.-t és V.I.-t szeptember 20-án késő délután szabadon bocsátották. Kb. 24 órás fogvatartásuk ideje alatt enni nem kaptak.
	A Fővárosi Főügyészség 371/1997. sz. határozatával a gyanúsítottak által bejelentett panaszokat 1997. szeptember 22-én elutasította. 
	A panaszosokat az értesítés nélküli távolmaradás miatt munkahelyükről elbocsátották, de később - magyarázatukat elfogadva - mindkettőjüket visszavették. Az elfogásukról közölt fényképes újságcikk és a "Kriminális" c. TV műsorban bemutatott riport családjuk és munkatársaik körében súlyos zavarokat okozott. A felvételeken mindketten felismerhetőek voltak, helyzetüket, vétlenségüket nem tudták maradéktalanul igazolni. Az ellenük folytatott nyomozás megszüntetéséről határozatot nem kaptak. Az 1997. november 10-én kelt 153-4889/97. bü. számú nyomozást megszüntető határozatot ügyvédjük írásbeli kérelmére 1998. május 27-én küldte meg a rendőrség.
	A határozatban a korábban zsarolásnak minősített cselekményt önbíráskodássá minősítették át. A panaszosokkal szemben bűncselekmény hiányában, a másik két gyanúsítottal szemben bizonyítottság hiányában szüntették meg a nyomozást.
	A panaszosok személyiségi jogaik megsértése miatt keresettel fordultak a Fővárosi Bírósághoz.
 
A vizsgálat megállapításai:
	A BRFK XIII. kerületi Rendőrkapitányságtól beszerzett bűnügyi iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	Az erőszakos módszerekkel elkövetett zsarolásos, pénzbehajtásos bűncselekmények visszaszorítása indokolttá tette, hogy a rendőrség határozottan lépjen fel az ilyen bűncselekménnyel gyanúsítható személyek elfogása érdekében, tekintet nélkül a feljelentett cselekmény tényleges súlyára. 
	A feljelentőt az akciót megelőző napon négy férfi megfenyegette. Azt követelték, hogy 120 ezer forintot fizessen vissza egy ismerősüknek. A feljelentő szerint egyikük megütötte és gépkocsiját elvitték. A gépkocsit másnap a lakása előtt hagyták, de azt üzenték, hogy az esti órákban visszajönnek a pénzért. A feljelentő értesítette a rendőrséget. A BRFK Akció Osztálya és a kerületi kapitányság több rendőrt küldött a helyszínre. Négyen a feljelentő lakásában, a többiek a pénz átadására megjelölt benzinkútnál végeztek figyelést.  Az akció idején a helyszínen megfigyelt két gépkocsiban, négy férfi ült. Az egymástól távol várakozó gépkocsikban ülők közötti kapcsolatra semmi nem utalt. A panaszosok viselkedése a rendőri jelentés szerint azért vált gyanússá, mert a késő esti órákban indokolatlanul várakoztak a benzinkút mellett, majd rövid időre elhajtottak és később ugyanide visszatértek. A rajtaütésszerű elfogás és a gyanúsítottak fekvő helyzetben történő megbilincselése a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet előírásai szerint történt.
	A panaszosok szerint az elfogást követően a feljelentő egyértelműen nyilatkozott arról, hogy őket nem ismeri. A rendelkezésre bocsátott nyomozati iratokban a helyszínen, vagy a rendőrségen történt felismertetésről, a feljelentő tanúkénti kihallgatásáról készült dokumentum nem volt található. Tekintettel arra, hogy a bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható személyeket kizárólag a feljelentő azonosíthatta - mert előző napon a lakásában látta őket - iratok hiányában is feltehető, hogy a panaszosok állítása megfelel az igazságnak. 
	A feljelentő nyilatkozata és a panaszosok kikérdezése alapján már az elfogás helyszínén, de legkésőbb a rendőrségre történt előállítás során kétségessé válhatott volna a további fogvatartás jogszerűsége. A panaszosokkal szemben felmerült gyanú a vallomások egybevetésével - a másik két előállított férfi elismerte, hogy járt a feljelentő lakásán, de a fenyegetést tagadták, ugyanakkor a panaszosokról azt mondták, hogy nem ismerik őket - egyszerű módon és gyorsan tisztázható lett volna. 
	Az Alkotmány 7. § (1) bekezdése szerint: "A Magyar Köztársaság jogrendszere elfogadja a nemzetközi jog általánosan elismert szabályait, biztosítja továbbá a vállalt nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangját." A Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya, amelyet az 1976. évi 8. tvr. hirdetett ki, a 9. Cikkében a következőket mondja ki:
"Mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra. Senkit sem lehet önkényesen őrizetbe venni vagy letartóztatni. Senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani."
	Az Egyezményben foglalt idézett szabályokkal lényegében egybehangzó rendelkezéseket tartalmaz az Alkotmány, az alapvető jogokról szóló XII. fejezetében:
55. § (1) "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet a szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
(3) Az, aki törvénytelen letartóztatás vagy fogvatartás áldozata volt, kártérítésre jogosult."
	Ha a szabadságtól való törvénytelen megfosztás a közhatalom - így az állam büntető hatalmának - gyakorlása során történt, a kárfelelősségre a Ptk. 349. § rendelkezései vonatkoznak.
	A személyes szabadság alkotmányos alapjogát törvény - a büntető jogszabály - az Alkotmány megengedő rendelkezése folytán [55. § (1) bekezdés] korlátozhatja. A személyes szabadságnak jogszerű ("törvényes") elvonása is okozhat alaptalan sérelmet. Az egyes korlátozó rendelkezések csak akkor fogadhatók el alkotmányszerűnek, ha az általuk elérni kívánt és alkotmányosan elismert célhoz képest a korlátozás szükségszerű és arányos. Az arányosság értékeléséhez hozzátartozik az is, hogy a korlátozás folytán esetleg bekövetkező és eleve ki nem küszöbölhető sérelmek elfogadható mérvű enyhítésére garanciák legyenek.  (66/1991. (XII. 21.) AB határozat)
	Azzal, hogy az előállítástól az őrizetbevétel időpontjáig eltelt hat óra alatt a panaszosok védekezése ellenőrzésére érdemi intézkedést nem tettek, sőt őrizetbevételükkel a  fogvatartást meghosszabbították, a nyomozóhatóság megsértette a jogállamiság és annak nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság keretébe tartozó tisztességes eljárás követelményét és a panaszosoknak a személyes szabadsághoz való alkotmányos jogát.
	A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 18. § (1) bekezdése szerint a fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. A törvény rendelkezése az előállítottra is vonatkozik. A Be. 91. § (4) bekezdése szerint az őrizetbevételről a hatóság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót. A nyomozóhatóság értesítési kötelezettségének nem tett eleget. Az egyik panaszos - aki egy tejszállító cégnél dolgozott és hajnalban kellett volna munkába állnia - kifejezetten kérte munkahelyének értesítését. Az értesítés elmulasztása miatt munkahelyét csaknem elvesztette. 	A rendőrségről és a büntetőeljárásról szóló törvényekben meghatározott értesítési kötelezettség elmulasztása miatt a jogállamiság és annak nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság keretébe tartozó tisztességes eljárás sérelme miatt az alkotmányos visszásság megállapítható.
	A Be. 140. § (2) bekezdése szerint a nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. A Be. 142. § (1) bekezdése szerint, ha a hatóság a nyomozást elvégezte, a gyanúsítottat és a védőt értesíti, hogy a nyomozás iratait megtekinthetik. A nyomozás iratainak ismertetésénél lehetővé kell tenni, hogy a gyanúsított és a védő a nyomozás során keletkezett iratokat megismerhesse, illetve a nyomozó hatóság a nyomozás befejezését közli a gyanúsítottal és a védővel. A panaszosok a nyomozás lezárásáról semmilyen tájékoztatást nem kaptak. Figyelemmel arra, hogy elfogásukról és az ellenük indított büntetőeljárásról a családjuk, munkahelyük és ismeretségi körük egy TV műsorból értesült, a vétlenségüket tanúsító megszüntető határozat megküldésének elmulasztása - még akkor is, ha ezt az eljárási szabályok nem írják elő - különösen méltánytalan volt velük szemben. 
	Az iratismertetés és a nyomozás befejezésének közlése a nyomozóhatóság törvényben előírt kötelezettsége. Elmulasztása az eljárási szabályok sérelmén kívül a jogállamiságot és annak nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság követelményét sértette.
	A kerületi kapitányság vizsgálati osztályának vezetője 1998. május 27-én arról tájékoztatta a panaszosok ügyvédjét, hogy a határozatot "vélhetően adminisztrációs vagy postázási pontatlanság" miatt nem küldték meg ügyfeleinek. A sérelmezett rendőri intézkedéssel és eljárással kapcsolatban azt a magyarázatot adta, hogy az akciót rendkívül rövid idő alatt kellett előkészíteni és végrehajtani. Emiatt, illetve "a véletlenek előre kiszámíthatatlan összjátéka" miatt keveredtek gyanúba ügyfelei. A magyarázatnak ellentmond, hogy a sajtó jelenlétének megszervezésére viszont volt lehetőség. A körülmények alapján megállapítható, hogy az akció látványos végrehajtása, egyes mozzanatok megismétlése csak a televízió bűnügyi műsorának igényeit szolgálta. 	
	A sajtóról szóló 1986. évi II. törvény 3. § (1) bekezdése szerint a sajtószabadság gyakorlása nem valósíthat meg bűncselekményt vagy bűncselekmény elkövetésére való felhívást, nem sértheti a közerkölcsöt, valamint nem járhat mások személyhez fűződő jogainak sérelmével. A média munkatársainak engedélyezett jelenléte a rendőrségi akciókban, fokozott felelősséget jelent a rendőrség számára az érintettek személyiségi jogainak, így a jóhírnévhez fűződő jogaik védelme érdekében is. A Rendőrség Szolgálati Szabályzata csak a rendőrség munkatársai által tett nyilatkozatok tartalmát szabályozza. Ugyanakkor nyilvánvaló, hogy a rendőri intézkedés következtében bűncselekmény gyanújába keveredett, esetenként a jogaikat nem ismerő személyek tekintetében - de ugyanígy a bűncselekmények sértettjeinek, áldozatainak tekintetében is - az eljáró hatóság köteles biztosítani az érintettek alkotmányos jogainak megóvását. A rendőrség a közzétételt megakadályozhatta volna, mert a riporter az akciót követő nap délelőttjén betelefonált a kapitányságra. Az ügyeletes tiszt azt közölte vele, hogy az érintettekkel szemben büntetőeljárást fognak folytatni.   
	Megállapítottam, hogy a rendőrség - azzal, hogy hozzájárult a kiszolgáltatott helyzetben lévő, vétlen panaszosokról azonosításukra alkalmas felvételek készítéséhez, illetve ezek közzétételéhez - megsértette a panaszosoknak az Alkotmány 59. § (1) bekezdésében biztosított jóhírnévhez fűződő jogát.

Ajánlások:
	1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a budapesti rendőrfőkapitánynak, hogy a vizsgálat során feltárt alkotmányos visszásságok elkerülése érdekében tegye meg a hatáskörébe tartozó, szükséges intézkedéseket.
	Intézkedéseiről, illetve az ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról az ajánlás kézhezvételét követő harminc napon belül adjon tájékoztatást.
	2. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 24. § alapján ajánlom a fővárosi főügyésznek, hogy vizsgáltassa meg a BRFK XIII. kerületi Rendőrkapitányság, illetve a BRFK Akció Osztály munkatársai felelősségét a 153-4889/97.bü. számú bűnügyben foganatosított személyes szabadságot korlátozó intézkedésekkel kapcsolatban. 
	Intézkedéseiről, illetve az ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról az ajánlás kézhezvételét követő hatvan napon belül adjon tájékoztatást.

Budapest, 2000. szeptember 7.

Gönczöl Katalin