OBH 3059/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert az autópiacon jóhiszeműen vásárolt személygépkocsiját a rendőrség lefoglalta - mivel az bűncselekmény útján került forgalomba - és az eredeti tulajdonost kártalanító biztosító intézetnek kiadta.  A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
101. § (1) A hatóság lefoglalja azt a dolgot, amely
a) tárgyi bizonyítási eszköz,
102. § (1) A lefoglalást meg kell szüntetni, mihelyt arra az eljárás érdekében nincs szükség. A lefoglalás megszüntetése helyett a más jogszabályban meghatározott módon kell eljárni, ha a lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik.
(2) A lefoglalás megszüntetése esetén a lefoglalt dolgot annak kell visszaadni, akitől lefoglalták; a terheltnek, illetőleg annak, aki azt tőle átvette, azonban csak akkor lehet kiadni, ha kiadása iránt más nem jelentett be alaposnak látszó igényt, vagy ilyen igény az eljárás adataiból nem tűnik ki. Az utóbbi esetben a dolgot annak kell kiadni, aki a tulajdonjogát kétséget kizáró módon igazolta. (1997. júliusi állapot)

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1996. augusztus 4-én, a szegedi autópiacon 1,4 millió forintért vásárolt egy VW Golf tipusú személygépkocsit. A gépkocsi forgalmi engedélye K. Krisztina ócsai lakos nevére volt kiállítva, de két férfi árulta, ezért a panaszos az eladókkal bement a Kiskunhalasi Rendőrkapitányságra. Kérésére a rendőrségen közölték, hogy a gépkocsi nem lopott. Az ellenőrzés után kifizette a vételárat és az autót átíratta.
	1996. október 17-én a Kiskőrösi Rendőrkapitányság nyomozói a BRFK Bűnüldözési Főosztály Gépjármű Felderítési Osztálya megkeresése alapján a gépkocsit lefoglalták és beszállították a kapitányságra. 
	A BRFK 1997. július 10-én szüntette meg a lefoglalást, 120-9116/1996.bü. számú határozatával. A határozat indoklása szerint a gépkocsit 1996. május 4-én, Budapesten lopták el eredeti tulajdonosától. Az ügyben folytatott nyomozás eredménytelenül zárult, ezért a megszüntető határozat alapján a Hungária Biztosító a feljelentőt kártalanította.
	A BRFK a későbbiek során az elkövetőket elfogta. A gyanúsítottak az ország területén több nagy értékű gépkocsit loptak el, az alvázszámokat átütötték és a gépkocsikat hamis okmányok felhasználásával ismételten forgalomba helyezték, majd jóhiszemű személyeknek értékesítették. A panaszos által vásárolt gépkocsit is így adták el, az alvázszám 5 utolsó számjegyének átütésével és meghamisított forgalmi engedéllyel. A hamis adatok miatt a gépkocsi megvásárlása során, a panaszos kérésére elvégzett ellenőrzés eredménytelen volt.
	A tulajdonos kártalanítására tekintettel a Hungária Biztosító bejelentette az igényét a gépkocsira, ezért a lefoglalás megszüntetése után azt a Be. 102. § (2) bekezdése alapján kiadták a részére. A panaszos a határozat ellen panasszal élt, amelyet a Fővárosi Főügyészség NF. 3553/1997/4-III. sz. határozatával elutasított. Az indoklás szerint a panaszos a gépkocsin tulajdonjogot nem szerzett, mivel azt nem a tulajdonostól vásárolta. 
	
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos által megküldött iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A gépkocsi vásárlását megelőzően elvégzett rendőrségi ellenőrzés csak a rendelkezésre bocsátott adatokra terjedhetett ki. Az ellenőrzött adatok alapján a gépkocsi nem szerepelt a körözött járművek között. Ezen a tényen kívül, az ilyen jellegű ellenőrzések nem nyújtanak semmilyen biztosítékot a vevők részére a jármű tulajdonjoga tekintetében. A téves adatbevitel, a járműnyilvántartás hibái, a jármű valamelyik adatának szándékos megváltoztatása - pl. a sok betűből és számból álló alváz- vagy motorszám egy számjegyének átütése - okozhatja a számítógépes priorálás eredménytelenségét. Az adatok ellenőrzésével kapcsolatban ezért a rendőrség nem követett el mulasztást, annak ellenére, hogy a panaszos az ellenőrzés eredményében bízva vásárolta meg a lopott gépkocsit.
	A panaszos a lefoglalt és másnak kiadott gépkocsi tekintetében - jóhiszeműsége és körültekintő eljárása ellenére - nem szerzett tulajdonjogot, mert a járművet nem a tulajdonostól, illetve nem kereskedelmi forgalomban vásárolta. A Polgári Törvénykönyv  fő szabályként azt tartalmazza, hogy a tulajdonjogot átruházással csak a dolog tényleges tulajdonosától lehet megszerezni. A nem tulajdonos részéről történő átruházás semmis. 
	BH1996. 418. Nem tekinthető a kereskedelmi forgalomban való tulajdonszerzésnek, ha a vevő az autópiacon kereskedelmi tevékenységet nem folytató magánszeméllyel köt adásvételi szerződést, akkor sem, ha a szerződés a kereskedő "közreműködésével" jött létre [Ptk. 117. § (1) bek., 118. § (1)-(2) bek., 548. §].
	 A Be. 102. § (2) bekezdése első fordulata - amelynek alapján a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, akitől lefoglalták - azokra az általános esetekre vonatkozott, amelyekben a nyomozóhatóság nem vizsgálta a tulajdonjog kérdését. Ez a szabályozás a gyakorlatban számos ellentmondást mutatott, és az alkalmazása nehézséget okozott, mert a lefoglalt dolgok kiadása sok esetben sértette a tulajdonosok jogait, illetve a tulajdon védelméhez fűződő alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott. A keletkezett panaszok miatt több vizsgálatot folytattam (OBH 6853/1997, kapcsolódó ügyek: 1341/1997, 4056/1997, 4081/1997, 4891/1997, 5005/1997, 5361/1997, 6650/1997, 7194/1997, 7284/1997, 7352/1997, 8309/1997, 8310/1997). A problémák száma lényegesen csökkent 2000. március 1-ét követően, az 1999. évi CX. törvény hatálybalépése után. A törvény a Be. 102. §-ának (2) bekezdése helyébe olyan szabályozást iktatott be, amely szerint fő szabályként a lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt, és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja.
	A panaszos esetében - mivel nem volt tulajdonos - nem állapítható meg a tulajdonjog sérelme. A lefoglalás megszüntetése időpontjában a rendőrség előtt már ismert volt a gépkocsi eredeti tulajdonosának kiléte. A rendőrség tehát nem követett el jogsértést azzal, hogy a lefoglalás megszüntetését követően a járművet nem a panaszosnak adta ki. 
	A panaszos szempontjából ugyanakkor közömbös, hogy - miután ő nem volt tulajdonos - a gépkocsit az eredeti tulajdonosnak vagy az engedményesként helyébe lépő biztosítónak adták ki. Amennyiben a kártérítés kifizetésére még nem került volna sor, az ismertté vált tulajdonos kiadás iránti igénye a panaszos részére is kétségtelenül jogosnak minősült volna. Olyan esetben, amikor a biztosító a biztosítási összeget kifizette és a biztosított vagyontárgy előkerül, a biztosított két lehetőség közül választhat. Vagy igényt tart a megkerült vagyontárgyra, ez esetben a biztosítási összeget a biztosítónak vissza kell térítenie, vagy lemond a megkerült vagyontárgyról, így az a biztosító tulajdonába kerül.
	A biztosítónak a regressz igénye érvényesítésénél két körülményt kell bizonyítania, az érvényes biztosítási szerződés meglétét, illetőleg a biztosítási összeg kifizetésének tényét a szerződés alapján. Az igényérvényesítés során a biztosítót ugyanazon jogok illetik meg, mint a károsult biztosítottat.
	A Polgári Törvénykönyv Kommentárja szerint "a gyakorlatban többször előfordult olyan eset, amikor a megkerült gépkocsi már jóhiszemű harmadik személy tulajdonában van második vagy harmadik adásvételi szerződést követően, és miután egyik vevő sem kereskedelmi forgalomban, hanem magánszemélytől, autópiacon, újsághirdetés útján stb. szerezte a gépkocsit, azon elődje tulajdonjogának hiányában tulajdonjogot nem szerzett. Felmerül a kérdés, hogy a biztosító érvényesítheti-e az ilyen jóhiszemű harmadik személlyel szemben a regressz igényét. A többségi álláspont szerint a biztosítót ebben az esetben is megilleti a törvényi engedmény folytán a visszkereseti jog, hiszen azt a tulajdonost megillető jogokból származtatja, a tulajdonos pedig bármikor, bárkivel szemben felléphet a tulajdonjoga alapján."
	A panaszos kárigényét a sérelmére elkövetett bűncselekménnyel gyanúsítható személyekkel szemben büntetőeljárás keretében - polgári jogi igényként - vagy polgári peres úton érvényesítheti.

	A fentiek alapján az ügyben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság nem állapítható meg, ezért a további vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 2000. június 20.

Gönczöl Katalin