OBH 3020/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Vizsgálók: Dr. Haraszti Katalin
Dr. Simon János

A vizsgálat megindulása:

	A Magyar Helsinki Bizottság igazgatója (a továbbiakban: panaszos) beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, amelyben sérelmezte, hogy a Miskolci Határőr Igazgatóság Közösségi Szállása (a továbbiakban: közösségi szállás) emberi tartózkodásra alkalmatlan. A közösségi szálláson elhelyezett külföldiek szabad mozgását a szállás vezetése korlátozza, a személyzet idegen nyelvtudásának hiányában nehézkes a kummunikáció a külföldiekkel. Panaszos  jelezte, hogy a közösségi szálláson elhelyezett külföldiek elmondása szerint az eljáró szervek nem tájékoztatták őket arról, hogy menedékjog iránti kérelmet terjeszthetnek elő. Panaszos kifogásolta, hogy az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolványokat, amelyek nélkül a külföldiek nem hagyhatják el a létesítményt, a közösségi szállás irodájában őrzik. 

A vizsgálat célja és módszere:

	A közösségi szállás elhelyezésére szolgáló létesítmény vizsgálata. Adatokat gyűjteni a külföldi állampolgárok ellátásáról, jogaik érvényesüléséről, különös figyelemmel a közösségi szállás elhagyásához való jog érvényesülésére. A menedék iránti kérelem előterjesztésének vizsgálata. A közösségi szálláson szolgálatot teljesítő határőrök képzettségének, munka-körülményeinek, nyelvtudásának áttekintése.
	A közösségi szállás helyszíni bejárása, az elhelyezett külföldi állampolgárok, valamint az őrszemélyzet meghallgatása, a befogadókönyv áttekintése, valamint a külföldi állampolgárok ügyiratainak szúrópróbaszerű vizsgálata. 

A helyszíni vizsgálat ideje: 1998. május 12.

A vizsgált alkotmányos jogok:

	A jogállamisághoz és ezen belül a jogbiztonsághoz fűződő jog: "A Magyar Köztársaság demokratikus, független jogállam." (Alkotmány 2. § (1) bekezdés) 
	A tulajdonhoz való jog: "A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot." (Alkotmány 13. § (1) bekezdés)
	Az emberi méltósághoz való jog: "A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet törvényesen megfosztani" (Alkotmány 54. § (1) bekezdés)  
	Az embertelen bánásmód tilalma: "Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni." (Alkotmány 54. § (2) bekezdés)
	A menedékhez való jog: "A Magyar Köztársaság törvényben meghatározott feltételek szerint – ha sem származási országuk, sem más ország a védelmet nem biztosítja – menedékjogot nyújt azoknak a nem magyar állampolgároknak, akiket hazájukban, illetve a szokásos tartózkodási helyük szerinti országban faji, nemzeti hovatartozásuk, meghatározott társadalmi csoporthoz tartozásuk, vallási, illetőleg politikai meggyőződésük miatt üldöznek, vagy üldöztetéstől való félelmük megalapozott." (Alkotmány 65. § (1) bekezdés)
	A végzett munka mennyiségének és minőségének megfelelő jövedelemhez való jog: "Minden dolgozónak joga van olyan jövedelemhez, amely megfelel végzett munkája mennyiségének és minőségének." (Alkotmány 70/B § (3) bekezdés)
	A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog: "A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez." (Alkotmány 70/D. § (1) bekezdés)
	 "Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg." (Alkotmány 70/D. § (2) bekezdés)

A megállapított tényállás:

	A közösségi szállás 1994. május 1-je óta üzemel a Miskolci Határőr Igazgatóság egyik épületében a volt katonai fogda alagsori helyiségeiben. A közösségi szállást a Határőrség azzal a céllal üzemelteti, hogy maximum 6 hónap időtartam erejéig ideiglenes szállást biztosítson azoknak a külföldi állampolgároknak, akiknek Borsod-Abaúj-Zemplén, Heves és Nógrád megyék területén az illetékes idegenrendészeti hatóságok kijelölt helyen való tartózkodását rendelték el, de az érintettek - kellő anyagi fedezet hiányában - megélhetésükről nem képesek gondoskodni. A közösségi szállás, amelyet 30 személy elhelyezésére létesítettek összesen 26 helyiségből áll, amelyből 5 hálónak, 2 befogadónak, 1-1 egészségügyi vizsgálónak, hatósági vizsgálónak, étkezőnek, kihallgató valamint szolgálati helyiségnek van berendezve. A közösségi szálláshoz tartozik egy zárt, dróthálóval lekerített, kb. 15-20 m2 alapterületű betonozott udvar is. A közösségi szálláson két felsőfokú végzettségű tiszt (parancsnok és parancsnok-helyettes), tizenkilenc tiszthelyettes (tizenhét őr-ügyeletes és egy felcser), továbbá hét közalkalmazott (hat gépkocsivezető és egy gondnok) teljesít szolgálatot. A személyzet tagjai közül nyolcan beszélnek idegen nyelvet. Egy fő középfokú, egy fő alapfokú állami nyelvvizsgával rendelkezik angol nyelvből. A többiek a mindennapi élethelyeztek megértéséhez szükséges szinten kommunikálnak angolul, németül, illetve egy személy szerb-horvátul.  
	A közösségi szálláson egy kártyás rendszerű, belföldi, illetve nemzetközi távhívásra alkalmas telefonkészülék működik. Telefonkártyát a közösségi szállás alkalmazottjaitól lehet térítés ellenében, forintért beszerezni. A külföldi megérkezését követő első telefonhívás - amellyel a lehetősége van arra, hogy tartózkodási helyéről rokonait, ismerőseit, esetleg az állampolgársága szerinti külképviseletet értesítse - ingyenes, költségeit a Határőrség fedezi.  A telefonkészülék melletti faliújságon magyar nyelven megtalálható a Magyar Köztársaság területén, illetve a környező államokban működő legfontosabb külképviseletek postacíme, illetve telefonszáma.
	A folyosón az idegenrendészeti tájékoztató, valamint a házirend angol, francia, orosz, kínai, arab, török és szerb nyelven van kifüggesztve. Előbbi a legfontosabb idegenrendészeti határozatok iratmintáit tartalmazza a felsorolt nyelveken. 
	A közösségi szálláson elhelyezett felnőttek napi háromszori, a gyermekkorúak ötszöri étkezést kapnak, az élelmezési norma 225 Ft/fő/nap. 
	A helyszíni vizsgálat idején tizenkét külföldi - nyolc bangladeshi, két egyiptomi, egy-egy szudáni, illetve jemeni állampolgár - tartózkodott a közösségi szálláson. Valamennyiük részére a Budapesti Rendőr-főkapitányság Idegenrendészeti Hatósága rendelte el a kijelölt helyen való tartózkodást, illetve jelölte ki a tartózkodási helyet. A bangladeshiek 1998. április 24-e óta, a többiek ennél rövidebb ideje tartózkodnak a közösségi szálláson. Befogadásukat megelőzően a külföldi állampolgárok orvosi vizsgálata megtörtént, az ezt tanúsító dokumentumok szerint valamennyien elhelyezhetők közösségben. Az orvosi szakvélemények mellett, befogadáskor a közösségi szállás felcsere valamennyi külföldi állampolgárt ismételten megvizsgálta. 
	A közösségi szállás személyzete az elhelyezett külföldiekre vonatkozó iratokat elkülönítve, személyenként kezeli. Valamennyi "dossziéban" megtalálható a közösségben történő elhelyezésről szóló orvosi szakvélemény, a kiutasításról, illetve annak felfüggesztéséről, valamint a kötelező tartózkodási hely kijelöléséről szóló határozat. A további iratok személyenként változóak. 
	A közösségi szálláson történt eseményeket az "Ügyeletes tiszt jelentési könyve" tartalmazza, amelyet folyamatosan vezetnek. Az ügyeletes személyzet ebben rögzíti a rendkívüli eseményeket, intézkedéseket, illetve az esetleges fegyelmezési célú intézkedéseket. A közösségi szálláson a kultúrálódási, illetve művelődési lehetőségeket egy televízió készülék, valamint a határőrség által előfizetett magyar nyelvű napilapok biztosítják. A televízió készülékkel angol, német és arab nyelvű adások foghatóak. Idegennyelvű folyóiratokhoz a külföldi állampolgárok karitatív szervek, esetleg a szolgálatot teljesítő tolmácsok adományaiként juthatnak.

Alkalmazott jogszabályok:

- A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. tv., 
- A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. tv. végrehajtásáról szóló 64/1994. (IV.30.) Korm. rendelet
- A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. tv. végrehajtásáról szóló 64/1994. (IV.30.) Korm. rendelet végrehajtásáról szóló 9/1994. (IV.30.) BM rendelet
- A határőrizetről és a Határőrségről szóló 1997. évi XXXII. tv.
(A jogszabályokat részletesen lásd a mellékletben.)

A vizsgálat megállapításai:

	A hálóhelyiségek alapterülete változó, azok mindegyike zsúfolt. A legnagyobb kb. 2,8 méter széles, 6 m hosszú, a belmagasság kb. 2,4 méter. Az alagsori létesítmény természetes megvilágítását, illetve szellőzését csak a kb. 50x50 cm-es rácsozott, alsó párkányukkal a földfelszín magasságában lévő ablakok biztosítják. A hálóhelyiségeken egy-egy ablak található. Egy kb. 12 m2 alapterületű helyiségben négyen, egy kb. 20 m2 alapterületűben pedig tizenketten tartózkodtak. A négy, illetve hét darab kétszintes vaságy, továbbá a külföldi állampolgárok személyes holmijai szinte a teljes szobát betöltötték. A létesítményben olyan zárható szekrények nincsenek, amelyek alkalmasak lennének arra, hogy abban a külföldi állampolgárok a személyes holmijukat tárolják. Ez a tény az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz való joggal összefüggésben valósít meg alkotmányos visszásságot.
	A helyiségek levegője az alagsori elhelyezés következtében és a megfelelő szellőzés hiányában nedves, párás és dohos volt. A létesítmény nemek szerint elkülönített mellékhelyiségekkel rendelkezik. A muzulmán vallási előírásoknak is megfelelő illemhely nincsen. A külföldiek számára a hideg- és melegvíz használatát folyamatosan biztosítják. A mellékhelyiségek takarítását az ideiglenes szálláshely lakói végzik. Az elégtelen szellőzés következtében a zuhanyozó helyiségek dohosak,  penészesek. A közösségi szálláshely parancsnokának elmondása szerint a létesítményben elhelyezett külföldi állampolgárok tartózkodásának átlagos időtartama kilenc nap. A vizsgálat idején a leghosszabb ideje a közösségi szálláson tartózkodó bangladeshi állampolgárok 1998. április 24-én érkeztek. A vizsgált iratok szerint volt példa azonban arra is, hogy a közösségi szállás hónapokig kisgyermekes családok elhelyezésére is szolgált. Így például annak a két afgán családnak az esetében, amely 1997. szeptember 25-én érkezett és 1998. április 8-án távozott. Az egyik családban öt gyermek volt, akik közül a legidősebb 1980-ban, a legfiatalabb 1990-ben, a másikban az egyedül álló afgán asszony egyik gyermeke 1990-ben, a másik 1994-ben született. A közösségi szállás nem rendelkezik gyermekek hosszabb idejű, kulturált tartózkodásához, különösképpen foglalkoztatásához szükséges felszereléssel. A gyermekjátékokat karitatív szervezetek, esetenként a Miskolci Határőr Igazgatóság dolgozóinak magánadományaiból sikerült biztosítani. A közösségi szálláshoz tartozó elkerített udvar betonozott, ahol sem fa de még egy pad sem található.  A külföldi állampolgárok elhelyezésének körülményei az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított emberi méltósághoz, valamint az Alkotmány 70/D. §-ában biztosított legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben valósítanak meg alkotmányos visszásságot. 
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy nincs olyan jogszabály, amely a közösségi szállások létesítésének feltételeit szabályozná, különös figyelemmel az egy főre eső alapterület és légköbméter nagyságára, vagy például a muzulmán vallási előírásoknak is megfelelő mellékhelyiségekre vonatkozó minimális követelményeket. Ez a tény az Alkotmány 2. § (2) bekezdése szerinti jogállam, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben okoz alkotmányos visszásságot.
	A közösségi szállás személyzete igyekszik a vallási előírásoknak megfelelő étkezést biztosítani, erre gyakran csak a karitatív szervezetek adományainak függvényében van lehetősége. A rendelkezésemre álló adatok alapján ebben a vonatkozásban nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot.
	A közösségi szálláson rendelkezésre álló iratok között olyan meghallgatási jegyzőkönyvek nincsenek, amelyek alapján megállapítható lenne, hogy a külföldi az eljáró idegenrendészeti hatóságtól menekült státus benyújtásáról megfelelő kioktatást kapna. A külföldieknek az eljáró munkatársaim kérdéseire adott válaszai azonban egyértelműen arra utaltak, hogy az említett személyek jobb megélhetés céljából Nyugat-Európába kívántak utazni. Magyarországi tartózkodásuk indoka az, hogy tervüket az illetékes idegenrendészeti hatóságok meghiúsították. A meghallgatás során nem merült fel olyan adat, amelyből arra következtethetnénk, hogy az érintett személyek esetleg a menedékjogról szóló 1997. évi CXXXIX. tv. hatálya alá tartoznának.
	A külföldiek ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolását a közösségi szállás irodájában őrzik. Az ügyeletes tiszt 1998. április 18-án megnyitott jelentési könyve szerint a közösségi szálláson az elmúlt hetekben rendkívüli esemény nem történt. A bejegyzések áttekintése során nem találtunk adatot arra vonatkozóan, hogy rendzavarás esetén a személyzet a külföldi állampolgároknak a közösségi szállás elhagyásához való jogát korlátozná. A rendelkezésre álló dokumentumok szerint a 64/1994. (IV.30.) Korm. rendelet 58. § (1) bekezdése alapján a TV nézéstől való eltiltás a leggyakoribb fegyelmező eszköz. Az eltiltás leghosszabb tartama egy hét, amely a fegyelemsértés súlyával minden alkalommal arányban volt. A leírtak alapján ebben a vonatkozásban nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot.
	A közösségi szállás dolgozói, illetve a külföldi állampolgárok egybehangzóan állították, hogy köztük az alapvető kommunikációra van lehetőség. A rendelkezésemre álló adatok alapján ebben a vonatkozásban nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot.
	A közösségi szálláson szolgálatot teljesítő alkalmazottak munkavégzésére szolgáló helyiségek feltételei sem kedvezőbbek, mint a külföldiek elhelyezésének körülményei. A létesítmény alagsori elhelyezéséből adódóan a hivatali helyiségek mesterséges megvilágítás mellett is sötétek, levegőtlenek. A dohszag mindenütt érezhető. Folyóvíz sem a hivatali szobákban, sem az ételosztásra használt helyiségben de még az egészségügyi vizsgálóban sincs. Ezekben a helyiségekben a személyzet számára mosdótálakat rendszeresítettek. A létesítmény elhelyezésének körülményeiből adódóan a külföldi állampolgárok mellett a dolgozók egészsége fokozott igénybevételnek, az összezártságból adódó feszültségek következtében testi épsége és egészsége is közvetlen veszélynek van kitéve, azonban veszélyességi pótlékban nem részesülnek. Ez a tény a dolgozóknak az Alkotmány 70/B. (3) bekezdésében biztosított a végzett munka mennyiségének és minőségéhez megfelelő jövedelemhez, továbbá az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdésében biztosított legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez való jogával összefüggésben okoz alkotmányos visszásságot.
Jelzem, hogy az OBH 700-83/1996. számú ügyben már ajánlást tettem a közösségi szállásokon szolgálatot teljesítő állomány veszélyességi pótlékának megállapítására. Ajánlásomat a Határőrség országos  parancsnoka elfogadta, a vonatkozó belügyminiszteri rendelet kiegészítéséről szóló jogszabály módosítási javaslatot elkészítette. A belügyminiszteri rendelet módosítása azonban ezideig nem történt meg. 
	A létesítmény egészéről elmondható, hogy hosszabb időtartamú munkavégzésre, emberi tartózkodásra, különösen gyermekek elhelyezésére alkalmatlan. A közösségi szálláson történő elhelyezés, illetve munkavégzés kimeríti az embertelen bánásmód fogalmát, amely az Alkotmány 54. § (2) bekezdésével összefüggésben valósít meg alkotmányos visszásságot.

Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. § (1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva, ajánlást teszek a belügyminiszternek, hogy 	- rendelje el a Miskolci Határőr Igazgatóság Közösségi Szállásának bezárását és haladéktalanul intézkedjen az ott elhelyezett külföldi állampolgárok más létesítményekbe történő átszállításáról,
	- intézkedjen olyan jogszabály megalkotásáról, amely meghatározza az ideiglenes szálláshely létesítésének minimális feltételeit, különös figyelemmel az egy főre jutó alapterület, illetve légköbméter nagyságára.
	- intézkedjen a Határőrség közösségi szállásain szolgálatot teljesítő munkatársak veszélyességi pótlékának megállapításáról szóló miniszteri rendelet megalkotásáról.

Budapest, 1998. május 14.

Gönczöl Katalin

Kiegészítő jelentés
az OBH 3020/1998. számú ügyben
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

Az eljárás megindulása:

	A Magyar Helsinki Bizottság igazgatójának beadványára helyszínen vizsgálatam a Miskolci Határőr Igazgatóság Közösségi Szállásán (a továbbiakban: közösségi szállás) elhelyezett külföldi állampolgárok, illetve a közösségi szálláson szolgálatot teljesítő határőrségi alkalmazottak alkotmányos jogainak érvényesülését.
	Vizsgálatom alkotmányos visszásságokat tárt fel, amelyek megszüntetésére ajánlásokat tettem a belügyminiszternek (a továbbiakban: miniszter). Ennek során kezdeményeztem, hogy a miniszter rendelje el a Miskolci Határőr Igazgatóság Közösségi Szállásának bezárását és haladéktalanul intézkedjen az ott elhelyezett külföldi állampolgárok más létesítményekbe történő átszállításáról. Ajánlást tettem, hogy a belügyminiszter intézkedjen olyan jogszabály megalkotására, amely meghatározza az ideiglenes szálláshely létesítésének minimális feltételeit, különös figyelemmel az egy főre jutó alapterület, illetve légköbméter nagyságára. Az OBH. 700-83/1996. számú - már elfogadott - ajánlásomat megismételve kértem a minisztert, hogy veszélyességi pótlékot rendszeresítsen a Határőrség közösségi szállásain szolgálatot teljesítő munkatársak részére.
 	A Belügyminisztérium közigazgatási államtitkára (a továbbiakban: közigazgatási államtitkár)  - 1998. július 7-én kelt, 6-728/1998. számú levelében - tájékoztatott arról, hogy a Határőrség rendészeti főigazgatója 1998. május 31-ei hatállyal elrendelte a közösségi szállás átmeneti bezárását és intézkedett az ott tartózkodó külföldiek más közösségi szállásokon történő elhelyezéséről. A közigazgatási államtitkárt igéretet tett arra, hogy a közösségi szállásokon szolgálatot teljesítő határőrök veszélyességi pótlékának megállapítását kezdeményező ajánlásomat a tárca a szolgálati törvény - előkészítés alatt álló - módosítása során szem előtt fogja tartani. 
	Az ideiglenes szálláshely létesítésének minimális feltételeit, különös figyelemmel az egy főre jutó alapterület, illetve légköbméter nagyságára vonatkozó jogszabály megalkotására vonatkozó ajánlásomat  - megfelelő költségvetési források hiányában - a közigazgatási államtitkár elutasította.

A kiegészítő vizsgálat megállapításai:

	A közösségi szálláson tartott vizsgálatom során megállapított alkotmányos visszásságok egy része - kijelölt tartózkodási helyként - az intézményben élő külföldi állampolgárok zsúfolt elhelyezési körülményeire voltak visszavezethetőek. A közösségi szállásokon lefolytatott vizsgálataim, továbbá a Határőrség munkatársaival folytatott beszélgetések során elhangzottak alapján megállapítottam, hogy a közösségi szállások jogszabályban meghatározott létesítési feltételeinek hiánya bizonytalanságot eredményez a végrehajtó állomány körében. Tapasztalataim szerint a közösségi szállásokat üzemeltető határőrizeti szervek vezetőiben megvan a készség arra, hogy eleget tegyenek a közösségi szállásokon tartózkodó külföldiek alkotmányos jogainak érvényesülését biztosító elvárásoknak, ehhez azonban megfelelő szabályozásra lenne szükség. Ezt támasztja alá az a közelmúltban történt eset is, amikor az egyik határőr igazgatóság vezető beosztású munkatársa Hivatalomhoz  fordult annak érdekében, hogy - jogszabályi rendelkezés hiányában - segítsünk az új közösségi szállás létesítési feltételeit meghatározni.
	A külföldi állampolgárok közösségi szálláson történő elhelyezése olyan kényszerintézkedés amelynek végrehajtási módja egyedülálló a magyar jogrendszerben. Ez abból következik, hogy ez az egyetlen olyan személyes szabadság korlátozásával járó kényszerintézkedés, amelynek a végrehajtására szolgáló intézményben férfiak és nők együttesen vannak elhelyezve, sőt az intézkedés hatálya együtt lévő kiskorú gyermekeikre is kiterjed. Az Alkotmány 67. § (1) bekezdése értelmében a " Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges". Az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében szabályozott gyermeki jogok alapjogok, amelyek - állampolgárságukra tekintet nélkül - a közösségi szálláson elhelyezett gyermekeket is megilletik.  Az Alkotmány idézett rendelkezése a család, a gyermek-és ifjúságvédelemmel kapcsolatos általános követelményeket és az állami feladatok fennállását fogalmazza meg.   Ezen feladatok ellátása jogalkotási kötelezettséget ró az államra, amelynek teljesítése során a gyermekek felnőtté válásához szükséges feltételek biztosítását szem előtt kell tartani.
	Az Alkotmánybíróság már 18/1993. (III.19) AB. számú határozatában a jogállamiság egyik alapvető ismérveként írta le, "hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott szervezeti keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket". Az Alkotmánybíróság hivatkozott határozatára figyelemmel összeegyeztethetetlen a jogállamiság követelményével, hogy a - személyes szabadságot korlátozó intézkedésként - kötelező tartózkodási helyként kijelölt közösségi szálláson elhelyezhető személyek számáról, illetve az egy-egy személyre jutó alapterület nagyságáról az illetékes  idegenrendészeti hatóságok jogi kötöttség nélkül, szabad belátásuk szerint döntsenek. 
	A leírtak alapján megállapítható, hogy a közösségi szállások minimális létesítési feltételeinek szabályozását mind a Határőrség végrehajtó állományának egységes jogalkalmazó tevékenysége, mind pedig az alkotmányos keretek között működő jogalkotáshoz fűződő  elvárások indokolják.  

Ajánlás:

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20.§ (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva, az 1998. május 14-én kelt OBH. 3020/1998. számú ügyben tett ajánlásomat fenntartom. Kérem, hogy Miniszter Úr a külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. tv., illetve végrehajtási jogszabályainak módosítása során  intézkedjen a közösségi szállások minimális létesítési feltételeinek - különös figyelemmel az egy személyre jutó alapterület, illetve légköbméter nagyságának - szabályozásáról.

Budapest, 1998. augusztus 11.

Gönczöl Katalin