OBH 2824/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Almási Eszter

Az eljárás megindulása:

A panaszos beadványában kifogásolta, hogy:

I.
- a büntető feljelentése alapján, a nyomozás megtagadásáról hozott határozat ellen benyújtott panaszára a II. és III. kerületi Ügyészség nem válaszolt,

II.
- a feljelentése nyomán eljáró Budapesti III. kerületi Rendőrkapitányság első fokú szabálysértési határozatát részére nem kézbesítették, így arról sem értesült, hogy a határozat ellen a feljelentett fellebbezett,

III.
- a II. fokon eljáró Budapesti Rendőr-főkapitányság mulasztása miatt a cselekmény elévült és a felelősség megállapítására nem került sor.

Az ügyben az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből eredő jogbiztonság követelménye valamint a tisztességes eljáráshoz való jog érintettsége folytán indítottam vizsgálatot.

Megkeresésemben a III. kerületi rendőrkapitánytól tájékoztatást kértem arról, hogy a panaszos, a nyomozás megtagadásáról hozott határozat elleni panaszára miért nem kapott választ. Kértem továbbá, hogy a kézbesítésről kiállított tértivevény másolatával igazolja, hogy a panaszos részére megküldték az I. fokú szabálysértési határozatot.

A megállapított tényállás:

A panaszos beadványából, az ahhoz mellékelt iratmásolatokból, valamint a rendőrkapitányság tájékoztatásából az alábbiak állapíthatók meg. 

A panaszos 1996. március 14-én büntető-feljelentést tett egy lakótársa ellen, garázdaság miatt, a III. kerületi Rendőrkapitányságon. Bűncselekmény alapos gyanújának hiányában, a Rendőrkapitányság az ügyben a nyomozást 1996. április 4-én kelt határozatában megtagadta, az iratokat a szabálysértési hatósághoz áttette.

 A panaszos a határozat ellen, 1996. május 7-én panaszt nyújtott be a II. és III. kerületi Ügyészséghez, melyre választ egyáltalán nem kapott.

A III. kerületi Rendőrkapitányság lefolytatta a szabálysértési eljárást és I. fokú határozatában (143-00059/96/3.) garázdaság szabálysértésének elkövetése miatt a feljelentett személyt figyelmeztetésben részesítette. A panaszos részére a határozatot nem kézbesítették. Az elkövető a határozatot megfellebbezte, amiről a panaszos szintén nem szerezhetett tudomást.

A fellebbezés alapján, másodfokon eljáró Budapesti Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya 1997. szeptember 26-án kelt, 176-01544/96. számú határozatában az eljárást elévülés miatt megszüntette, az első fokú határozatot hatályon kívül helyezte. A határozat indoklásában  megállapította, hogy "a cselekmény nem alkalmas a garázdaság szabálysértésének megállapítására". A határozatban nincs megjelölve, hogy az első fokú határozat mikor született, kizárólag annyit írtak az indoklásba, hogy annak meghozatalától számítva, a hat hónap eltelt.

A panaszos a II. fokú határozat ellen benyújtott panaszára, az Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Szabálysértési Alosztálya az ügyben felülvizsgálatot folytatott. A másodfokú határozatot megalapozottnak tartotta, bár  megállapította, hogy az érdemi II. fokú határozat késedelmes meghozatala miatt évült el a cselekmény. 1998. január 28-án kelt értesítésében foglaltak szerint - az Sztv. 70. (1) bekezdése alapján - felügyeleti intézkedés megtételét nem tartotta szükségesnek, s kifejtette véleményét miszerint " az elévülésre vonatkozó szabályok nem zárják ki a felelősség megállapítását". A feljelentett terhére tehát " az elkövetett szabálysértés mindenképpen felróható, de felelősségre vonására, megbüntetésére ..... törvényes lehetőség már nincs".

Az Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztálya a panaszost arról tájékoztatta, hogy a másodfokú szabálysértési hatóság határidő mulasztásával kapcsolatos okok kivizsgálására felkérte az illetékes szakmai parancsnokot.

A III. kerületi Rendőrkapitányság hivatalomnak írt tájékoztatásában, kérésem ellenére sem tért ki arra, hogy a nyomozást megtagadó határozat ellen benyújtott panasszal mi történt, illetve, hogy a panaszost miért nem értesítették beadványa sorsáról. Nem küldte meg továbbá az I. fokú határozat kézbesítését igazoló tértivevény másolatot sem.

Irányadó jogszabályok:

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról

Jogorvoslat a nyomozás során
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
(6) A panaszt akkor is el lehet utasítani, ha elkésett, vagy nem jogosulttól származik.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt - határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték - értesíteni kell.

1968. évi I. törvény a szabálysértésekről (2ooo. február 29-ig hatályos)

A szabálysértés elévülése
10. § (1) Nincs helye felelősségre vonásnak, ha a cselekmény elkövetésétől hat hónap eltelt (elévülés).
(2) Ha a szabálysértés azzal valósul meg, hogy az elkövető valamely helyzetet, állapotot nem szüntetett meg, az elévülés mindaddig nem kezdődik el, amíg ez a helyzet vagy állapot fennáll.
(3) Ha az elkövetéstől számított hat hónapon belül a cselekmény miatt büntető eljárás indult, később azonban a nyomozó hatóság vagy a bíróság a szabálysértési eljárás lefolytatása végett az ügyet a szabálysértési hatósághoz teszi át, az elévülés újrakezdődik azon a napon, amelyen az áttételt elrendelő határozat a szabálysértési hatósághoz érkezett.
12. § A szabálysértés miatt az elkövető ellen foganatosított eljárási cselekmény az elévülést félbeszakítja. A félbeszakítás napjával az elévülés határideje ismét elkezdődik. A cselekmény elkövetésétől számított két év elteltével azonban felelősségre vonásnak nincs helye.

48. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást megszünteti, ha:
a) a cselekmény nem szabálysértés, azt nem a felelősségre vont személy követte el, vagy az elkövető nem vonható felelősségre;

52. § (1) A szabálysértési hatóság tárgyalást tart, ha az ügy tárgyalás nélkül (51. §) nem intézhető el.
(5) A szabálysértési eljárást általában egyetlen tárgyaláson be kell fejezni, és az első fokú határozatot lehetőleg az eljárás megindításától számított harminc napon belül meg kell hozni. Ez utóbbi rendelkezés akkor is irányadó, ha a szabálysértési hatóság nem tart tárgyalást.

Határozat
62. § (1) A szabálysértési hatóság a tárgyalás alapján határozatot hoz, és ebben az elkövetővel szemben büntetést (intézkedést) alkalmaz, vagy az eljárást megszünteti (48. §).
(2) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) a szabálysértési hatóságnak, továbbá az ügy számának és tárgyának megjelölését;
b) a rendelkező részben az elkövető személyi adatait, a szabálysértés megjelölését, a kiszabott büntetést (az alkalmazott intézkedést), az egyéb rendelkezéseket, a pénzbírság átváltoztatása esetére megállapított elzárást, továbbá a végrehajtásra és a jogorvoslat lehetőségére való utalást;
c) tömör indokolást, utalva a megállapított tényekre, bizonyítékokra, a büntetés kiszabásánál figyelembe vett körülményekre és a szabálysértést meghatározó jogszabályra;
d) a határozathozatal helyét és idejét.
(3) Ha a kihirdetés útján közölt határozatot az arra jogosultak közül senki sem fellebbezte meg, a határozat indokolásának csupán a rövid tényállást és az alkalmazott jogszabályokat kell tartalmaznia.
(4) A határozatot a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy írja alá.

A határozat közlése
63. § (1) A határozatot kézbesíteni kell a kifogás benyújtására, illetőleg a fellebbezésre jogosultnak. Ha a szabálysértés elkövetéséhez jogszabály hátrányos jogkövetkezmény alkalmazását írja elő, az intézkedésre jogosult szervet a határozatról értesíteni kell.
(2) Tárgyaláson a szabálysértési hatóság határozatát kihirdeti. A kihirdetett határozatot kézbesíteni kell, ha az elkövető, vagy a sértett fellebbezést jelent be, illetőleg a szabálysértési hatóság kártérítést állapított meg.
(3) Ha az ügy bonyolultsága szükségessé teszi, a határozat meghozatalát és kihirdetését legfeljebb három napra el lehet halasztani. Ha az elkövető ismételt megjelenése nehézségbe ütközik, a határozat kézbesítésének van helye.

Fellebbezés
68. § (1) A szabálysértési hatóságnak az ügy érdemében hozott első fokú határozata ellen az elkövető, valamint a sértett fellebbezhet. Aki kártérítést kért vagy a kárigényét bejelentette, illetőleg akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz, a határozat őt érintő része ellen ugyancsak fellebbezéssel élhet.

Felügyeleti intézkedés
70. § (1) Ha felettes államigazgatási szerv a felügyeleti jogának gyakorlása során megállapítja, hogy az alárendelt szervnek a szabálysértés miatt hozott határozata vagy intézkedése jogszabály rendelkezésébe ütközik, a törvénysértést orvosolja. Ennek során a határozatot (intézkedést) az elkövető terhére nem módosíthatja, a szabálysértési eljárás törvénysértő megszüntetése esetén azonban - a határozat jogerőre emelkedésétől, illetőleg az intézkedés megtételétől számított hat hónapon belül - új eljárást rendelhet el.

A vizsgálat megállapításai

I.
A beadványt tevő kifogásolta, hogy büntető feljelentése alapján, a nyomozás megtagadásáról hozott határozat ellen benyújtott panaszára nem kapott választ. A büntetőeljárásról szóló törvény alapján: "Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja." A III. kerületi Rendőrkapitányság vezetője megkeresésemre írt válaszában nem tért ki arra, hogy a panasz alapján milyen intézkedést tettek.

Ahogyan azt az országgyűlési biztosok már korábban többször kifejtették, az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság, amely a normák egyértelműségén túl egköveteli az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetők a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják.

A konkrét ügyben valószínűsíthető, hogy a nyomozás megtagadás ellen benyújtott panasz alapján nem történt intézkedés, amely a Büntető eljárásról szóló törvény rendelkezésein túl sérti a jogállamiság alkotmányos elvéből eredő jogbiztonság követelményét, valamint a panaszos az Alkotmány 64. §-ában deklarált panaszhoz való jogát, melynek materiális tartalmát, a panasz érdemi megvizsgálásának követelménye adja, és ezáltal visszásságot okoz.

II.
A panaszossal az I. fokú szabálysértési határozatot nem közölték. A szabálysértésekről szóló törvény szabályai szerint, a határozatot kézbesíteni kell a kifogás benyújtására, illetőleg a fellebbezésre jogosultnak. A sértett fellebbezésre jogosult, így a határozatot a panaszosnak is kézbesíteni kellett volna. 

Azzal, hogy a panaszossal nem közölték az I. fokú határozatot, elzárták jogorvoslati jogosultsága érvényesítésének lehetőségétől. Így a kézbesítés elmulasztásával a III. kerületi Rendőrkapitányság megsértette a szabálysértési törvényt, valamint a jogállamiság elvén alapuló jogbiztonság követelményét  és a panaszos az Alkotmány 57.§ (5) bekezdésében deklarált jogorvoslathoz való jogát, ezáltal visszásságot okozott.

III.
A Budapesti Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya, mint másodfokú hatóság a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény (Sztv.) 69. § (2) bekezdésében előirt 30 napos határidőn belül nem döntött. Ezt követő határozatának meghozataláig egyetlen olyan eljárási cselekményt sem foganatosított, amely az elévülési időt félbeszakította volna. 
 
Az Sztv. elévülésre vonatkozó szabályai szerint, a cselekmény elkövetésétől számított 6 hónap elteltével az elkövető már nem vonható felelősségre, vele szemben büntetés vagy intézkedés kiszabásának nincs helye. 
 
A másodfokú szabálysértési hatóság eljárási szabálysértése miatt az ügyben már csak formális döntés születhetett. E hatóság mulasztása miatt nem kerülhetett sor a jogorvoslati beadvány érdemi elbírálására, a fellebbezés tartalmi részeinek értékelésére, a fellebbezési indokok elfogadására vagy cáfolatára, csak a szabálysértési eljárás elévülés miatti megszüntetéséről lehetett rendelkezni. 

Ahogyan azt az OBH 2965/1998, számú üggyel kapcsolatban már korábban kifejtettük, ezzel a jogállamiság nagyon fontos eleme, a jog érvényesíthetősége a szenvedett sérelmet, mivel a hatóság mulasztása miatt megszűnt az eljárás érdemi befejezésének lehetősége.

A panaszost (a vizsgált határozat tárgyául szolgáló szabálysértés sértettjét) éppúgy megilleti a tisztességes eljáráshoz való jog, mint az elkövetőt. Amint azt az OBH. 4425/1996. számú jelentésében az országgyűlési biztos általános helyettese az Alkotmánybíróság 35/1994. számú határozatával összhangban leírta, a jogállamiságból fakadó jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz való jog követelménye azt a kívánalmat is magában foglalja, hogy a közhatalmi eljárások során ne kerülhessen sor önkényes döntésekre. Az önkényesség nem kizárólag az érdemi határozat jellegzetessége lehet, az megnyilvánulhat abban is, ha a szabálysértési hatóság egyszerűen nem tesz eleget eljárási kötelezettségének, hiszen a hatását tekintve éppúgy kiszámíthatatlanságot eredményez, mint egy jogszabályi rendelkezéseknek ellentmondó határozat.

Megállapítom, hogy Budapesti Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya több, mint egy év elteltével hozott határozatot, ezzel megsértette a szabálysértésekről szóló törvényt és a jogállamiság alkotmányos követelményéből fakadó jogbiztonság elvét, valamint a tisztességes eljárás követelményét és ezekkel összefüggésben visszásságot okozott.

Az Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Szabálysértési Alosztályának, a panaszosnak szóló tájékoztatásban tett megállapítása, miszerint az  elévülésre vonatkozó előírások nem zárják ki a felelősség - eljárás megszüntetése melletti - kimondását, a felelősségre vonás fogalmának, két összetevőjének - a felelősség megállapításának és a felelősség jogkövetkezménye alkalmazásának - teljes félreértelmezésről tanúskodnak. Jelen ügyben nem mondta ki sem a másodfokú hatóság sem a felügyeletet gyakorló Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Szabálysértési Alosztálya az elkövető felelősségét, így nem merült fel az ártatlanság vélelmének alkotmányos követelményét érintő probléma. Mivel azonban ez korábban vizsgált ügyeknél előfordult, ismételten szeretném felhívni a figyelmet az ellentmondásra. 

Ajánlás

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 21. §-a alapján felkérem a Budapest III. kerületi Rendőrkapitányság kapitányságvezetőjét, hogy a feltárt visszásságok jövőbeli elkerülése érdekében tegyen megfelelő intézkedéseket és a megtett intézkedésekről tájékoztassa hivatalomat.

Az Obtv. 24. §-ban biztosított jogkörömmel élve felkérem a Budapesti Rendőrfőkapitányt, valamint a III. kerületi Rendőrkapitányt hogy fontolják meg a vizsgálatban feltárt mulasztások és hibák miatt, az érintettek elleni fegyelmi eljárás megindításának lehetőségét. 

Budapest, 2000. március 8.

Gönczöl Katalin