OBH 2713/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása

	Panaszosok az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordultak sérelmezve, hogy az önkormányzat fiatal házasok lakáshoz jutásának 200 eFt támogatása iránt benyújtott kérelmüket elutasította.
	A vizsgálat az Alkotmányban garantált jogorvoslathoz és a jogbiztonsághoz való jog sérelmének gyanúja, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésével összefüggő gyanú miatt indult.

A megállapított tényállás

	Panaszosok élettársi viszonyban élnek. 1998. január 27-én kérelmet nyújtottak be Budapest Főv. IV. ker. Önkormányzathoz, hogy mint első lakás-szerzők 200 eFt támogatást kaphassanak lakásvásárlásukhoz. A kérelem benyújtását megelőző év decemberében személyesen érdeklődtek az Önkormányzatnál, hogy milyen feltételek mellett juthatnak e támogatáshoz. Érdeklődésükre közölték, hogy mint élettársak is benyújthatják kérelmüket, így a megfelelő dokumentumok beszerzését követően ezt meg is tették. A panasz további része arról szól, hogy nem megfelelő időben kaptak tájékoztatást, illetve írásbeli kérelmükre szóbeli elutasítás volt a válasz. Álláspontjuk szerint az Önkormányzat a kérelem feltételeit illetően félreinformálta őket.
	Megkeresésemre az Önkormányzat Jegyzője olyan tértivevény másolatot csatolt, mely arról tanúskodik, hogy a kérelem tárgyában született döntést  1998. április 28-án kézbesítették. Ez az értesítés a Lakás Iroda által kiállított nyilatkozat, mely arról szól, hogy a Képviselő-testület panaszosok első lakáshoz jutását segítő 200 eFt vissza nem térítendő támogatás elutasítására benyújtott fellebbezést ugyancsak elutasította és a Lakás Iroda döntését helyben hagyta. A Jegyző tájékoztatásában közölte, hogy helyi rendeletük alapján e támogatásban csak fiatal házasok részesíthetők,  s erről kérelmezőket szóban és írásban is tájékoztatták.
	Ismételt megkeresésemben a Jegyző Asszonytól kértem a Bizottsági és a Testületi döntésről szóló határozatok megküldését, valamint a támogatást szabályozó Önkormányzati rendeletet, annak megismerése érdekében, hogy a döntés pontosan milyen körülményekre tekintettel történt, figyelemmel arra, hogy mind a Bizottsági mind a Képviselő-testületi határozat lényegében indokolás nélkül tartalmazza az elutasítást.
	Tekintettel arra, hogy az 1998. februári határozat átvételéről nem kaptam dokumentumot, annak megküldését szóban és írásban is sürgettem. A Jegyző válaszában közölte, hogy a Népjóléti és Lakásügyi Bizottságnak a helyi rendelet akapján nincs döntési jogosultsága, csak javaslatot tesz a Képviselő-testületnek a métányossági kérelem elbírálásához. Az 1998. február 23-án kelt határozatról, mely a Bizottság javaslatát tartalmazta, a kialakult gyakorlat szerint  az ügyfeleket nem értesítik.

Az ügy jogszabályi háttere

1987. évi XI. törvény a jogalkotásról

A jogszabály hatálya
12. § (1) A jogszabályban meg kell határozni a hatálybalépésének napját. A jogszabály egyes rendelkezéseinek hatálybalépésére különböző időpontokat is meg lehet állapítani.
(3) A jogszabály hatálybalépésének időpontját úgy kell meghatározni, hogy kellő idő maradjon a jogszabály alkalmazására való felkészülésre.
1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

3. A közös háztartásban élők vagyoni viszonyai
578/G. § (1) Az élettársak együttélésük alatt a szerzésben való közreműködésük arányában szereznek közös tulajdont. Ha a közreműködés aránya nem állapítható meg, azt azonos mértékűnek kell tekinteni. A háztartásban végzett munka a szerzésben való közreműködésnek számít.
(2) Ezeket a szabályokat kell alkalmazni – a házastársak kivételével – a közös háztartásban élő más hozzátartozók vagyoni viszonyaira is.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól

43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást,
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,

1031/1994. ( IV. 30.) Korm. határozat a távlati népesedéspolitika alapelveiről

I. A családok stabilitása érdekében:
1. A társadalom alapintézményének – a családnak – kiemelt anyagi és erkölcsi támogatása a Kormány, az önkormányzatok, valamint a nem állami szervek és az egyházak feladata.
2. Elő kell segíteni a fiatalok házasságkötésének erkölcsi és anyagi megalapozottságát, a felelősségtudat fokozását, és egyben a felelősségvállalás lehetőségének megfelelő biztosítását is. A megfontoltabb és megalapozottabb családalapítás csak a családi összetartó erő növekedése, új életfelfogás, erkölcsi megújulás nyomán alakulhat ki. Ehhez a nevelés eszközei mellett intézkedéseket kell tenni a fiatal házasok lakáshoz jutásának elősegítése érdekében a pénzügyi támogatások bővítésének segítségével, a magántőke, a biztosító- és hitelintézetek részvételével. Nagyobb mértékben kell támogatni a növekvő létszámú családok nagyobb méretű lakáshoz jutását.

50/1995. (X. 20.) Főv. Kgy. rendelet az önkormányzati tulajdonban álló lakások lakbérövezeteiről, a lakbérmegállapítás és a lakásfenntartási támogatás elveiről, valamint a lakásépítés támogatásának rendszeréről

A fiatal házasok első lakáshoz jutásának támogatása
13. § (1) A fiatal házasok első lakáshoz jutásával kapcsolatban adott támogatásban (a továbbiakban: fiatal házasok támogatása) részesülhetnek azok a fiatal házasok, akiknek lakó-, vagy tartózkodási helyük Budapesten van és a 14. §-ban meghatározott lakás építésével, vásárlásával méltányolható lakásigényük kielégítése céljából kívánnak első lakáshoz jutni. 

15. § (2) A fiatal házasok támogatásában azok részesülhetnek, akiknek szociális, jövedelmi, vagyoni viszonyai megfelelnek a módosított 35/1993. (XI. 15.) Főv. Kgy. rendelet 2. § a), b) és c) pontjában előírt feltételeknek.

35/1993. (XI. 15.) Főv. Kgy. rendelet a fővárosi kerületi önkormányzatok tulajdonában lévő lakások bérbeadása során érvényesítendő szociális, jövedelmi, vagyoni feltételekről (módosításokkal egységes szerkezetben)

2. §   Önkormányzati lakások bérbeadása során érvényesítendő szociális, jövedelmi, vagyoni feltételek a következők:
b) mind a bérlő családja, mind az együttköltöző közeli hozzátartozók egy főre jutó havi nettó jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a két és félszeresét és
c) a bérlő családja nem rendelkezik olyan vagyonnal, amelynek együttes forgalmi értéke a mindenkori öregségi nyugdíj legkisebb összegének 250-szeresét meghaladja,

Budapest Főv. IV. ker. Újpest Önkormányzat Képviselő-testületének 31/1996 (XI.11.) sz. rendelete a fiatal házasok első lakáshoz jutásának támogatásáról.

A rendelet hatálya
1.  (3) E rendelet alkalmazása során fiatal házaspárként kell figyelembe venni azon élettársakat is, akik a kérelem benyújtását megelőző egy évben bizonyíthatóan, folyamatosan és életvitelszerűen együtt éltek, és a támogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában egyikük sem töltötte be a 35. életévét.

Budapest Főv. IV. ker. Újpest Önkormányzat Képviselő-testületének 25/1997 (XII. 15.) sz. rendelete a fiatal házasok első lakáshoz jutásának támogatásáról szóló 31/1996 (XI.15. 11.) sz. önkormányzati rendelet módosításáról

5.  (2) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti az R (alaprendelet) 1. -ának (3) bekezdése, ...

43/1995 (VI. 30.) AB hat.

Az Alkotmány 70/E. §-ának (1) bekezdésével kapcsolatosan az Alkotmánybíróság azt is kimondotta, hogy "a szociális biztonság nem jelent sem biztosított jövedelmet, sem pedig azt, hogy az állampolgárok egyszer elért életszínvonala a gazdasági viszonyok kedvezőtlen alakulása következtében ne csökkenhetne." [772/B/1990. AB határozat, ABH 1991. 519. 520.]. 
Mindebből következik, hogy az állam széles körű jogosítványokkal rendelkezik a szociális ellátásokon belüli változtatásokra, átcsoportosításokra és átalakításokra a gazdasági viszonyok függvényében. A változtatások joga azonban nem minden korlátozás nélkül illeti meg az államot. [26/1993. (IV. 29.) AB határozat, ABH 196, 199, 200.]
Az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy a szociális ellátások törvényi megváltoztatásának alkotmányossági ismérvei részben függetlenek attól a kérdéstől, hogy az Alkotmány 70/E. § alapján milyen szolgáltatások illetnék meg a jogosultakat. Annak elbírálásánál, hogy a ténylegesen élvezett szolgáltatásokból mit és hogyan lehet alkotmányosan megvonni, a szociális jogok annyiban játszanak szerepet, hogy az elvonások folytán a szociális ellátás mértéke egészében nem csökkenhet a 70/E. § szerint megkövetelhető minimális szint alá. Az egyes változtatások alkotmányossága azonban függ attól is, hogy nem ütköznek-e más alkotmányos elvekbe és jogokba, így nem ellentétesek-e a jogbiztonság elvével, a hátrányos megkülönböztetés tilalmával, illetve – ha biztosítási elemet is tartalmazó szolgáltatásról van szó – a tulajdon védelmével.
A jogalkotónak tehát – a fenti keretek között – alkotmányos lehetősége van arra, hogy egy állampolgári jogon járó szociális ellátást rászorultsági alapú ellátássá alakítson át.
Ezért az államot, a jogalkotót megillető – a változtatásokra vonatkozó – jogosítványok csak a jogállamiság igen szoros korlátai között gyakorolhatók alkotmányosan.
Az Alkotmánybíróság már korábban elvi jelentőséggel rámutatott, hogy az Alkotmány 2. §-ának (1) bekezdésében deklarált "jogállamisághoz hozzá tartozik a szerzett jogok tiszteletben tartása." [pl. 62/1993. (XI. 29.) AB határozat, ABH 1993. 364. 367.]
A szolgáltatásokat és a hozzájuk fűződő várományokat nem lehet sem alkotmányosan megfelelő indok nélkül, sem pedig egyik napról a másikra lényegesen megváltoztatni. Az átmenet nélküli változáshoz különös indok szükséges.

11/1992 (III. 5.) AB hat.

4. A jogállam alapvető eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság – többek között – megköveteli a megszerzett jogok védelmét, a teljesedésbe ment, vagy egyébként véglegesen lezárt jogviszonyok érintetlenül hagyását, illetve a múltban keletkezett, tartós jogviszonyok megváltoztathatóságának alkotmányos szabályokkal való korlátozását.
A jogbiztonság – az Alkotmánybíróság értelmezésében – az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára a büntetőjogban is előre láthatóak legyenek. A kiszámíthatóság és előreláthatóság elvéből a büntetőjogban közvetlenül is levezethető a visszamenőleges hatály tilalma, az utólagos jogi rendezés, valamint az analógia alkalmazási tilalma.

Az érintett alkotmányos jogok

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

57.  (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 
A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

A vizsgálat megállapításai

	Panaszosok mint élettársak minden dokumentum beszerzése után, olyan tájékoztatás birtokában nyújtották be kérelmüket, hogy maradéktalanul megfeleltek a fiatal házasok első lakáshoz jutását szabályozó rendeletnek. Decemberben és januárban is érdeklődtek. Ezt követően 1998. január 22-én adásvételi szerződést kötöttek abban a hiszemben, hogy a támogatással számolhatnak. Majd 1998. január 27-én kérelmüket beadták. Panaszos nem rendelkezett információval arról, hogy 1997. december 15-én a Képviselő-testület több ponton módosította e támogatásra vonatkozó alaprendeletét és úgy döntött, hogy az élettársak ezt követően e támogatási formára nem jogosultak. 
	A vizsgálat megállapította, hogy az Önkormányzat nem tudott olyan dokumentumot szolgáltatni, amelyik igazolta volna, hogy panaszosok az 1998. februári döntésről szóló határozatot átvették. Tértivevény-másolatot 1998. április 28-áról csatoltak, amely már a Képviselő-testületi elutasítás átvételét igazolta. A Lakás Iroda "nyilatkozat" címet viselő értesítése egyrészt helytelen dátummal íródott (egy év eltérés), másrészt azt a megállapítást tartalmazta, hogy a Képviselő-testület a Lakás Iroda döntését az elutasítás vonatkozásában helyben hagyta. A már hivatkozott 31/1996 (XI. 11.) Önk. rendelet eljárási szabályokat tartalmazó 7.  (1) bekezdése a döntési jogosultságot a Polgármester részére állapítja meg. A (2) bekezdés pedig azt részletezi: Ha a támogatás iránti kérelem első fokon azért került elutasításra, mert a kérelmezők a jelen rendeletben meghatározott valamely feltételnek nem felelnek meg, a kérelmezők jogorvoslati kérelme esetén a Képviselő-testület - a Népjóléti és Lakásügyi Bizottság javaslata alapján - kivételesen, méltányosságból, az eset összes körülményét figyelembe véve dönthet a támogatás megállapításáról. E két idézett bekezdés  nem rendelkezik a Lakás Iroda döntésjogosultságáról, tartalmazza viszont a méltányossági jogok érvényesítését.
	Az Önkormányzat a fiatal házasok lakáshoz jutásának támogatásáról szóló 1996. évi rendeletének 1.  (3) bekezdését 1997 év végén, 1998. január 1-jére vonatkozó hatállyal hatályon kívül helyezte. A Lakás Iroda a hatályos rendelet alapján a panaszosok kérelmének elbírálásáról 1998. február 16-án kelt (tértivevénnyel nem igazolt) levélben értesítette és tájékoztatta panaszosokat, hogy a kérelem nem felel meg a rendelet által előírt feltételeknek, így az nem teljesíthető. Tájékoztatta az ügyfeleket a jogorvoslat lehetőségéről is. Fellebbezést követően a Szociális és Lakásügyi Bizottság nem élt a különös méltányosság lehetőségével, illetve azt a Képviselő-testületnek nem javasolta.
	A vizsgálat megállapította, hogy az Önkormányzat az ügyben formailag szabályosan járt el, de mégis alkotmányos visszásságot okozott, mind a Képviselő-testület a rendeletalkotás során, mind a Polgármester nevében eljáró Lakás Iroda az ügyfél tájékoztatása során. Az Önkormányzat rendeletalkotása sérti a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. tv. 12. § (1) bekezdésében foglaltakat, mely szerint: A jogszabályban meg kell határozni a hatálybalépésének napját. A jogszabály egyes rendelkezéseinek hatálybalépésére különböző időpontokat is meg lehet állapítani. (3) A jogszabály hatálybalépésének időpontját úgy kell meghatározni, hogy kellő idő maradjon a jogszabály alkalmazására való felkészülésre. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az OBH 1578/1995. sz. jelentésében hasonló indokokból ajánlást tett a Pénzügyminiszternek, mert az állami (önkormányzati) támogatás megvonását eredményező jogszabály-módosítás hatálybalépésénél nem hagyott felkészülési időt az érintett állampolgárok részére.
	Ugyancsak megállapítható, hogy az Önkormányzat nem  tájékoztatta az ügyfeleket a kérelem elutasításáról, annak okáról, az esetleges méltányossági kérelem előterjesztéséről.
	Az Alkotmánybíróság a 43/1995 (VI. 30.) AB határozatában megállapította, hogy a gazdasági stabilizációt szolgáló egyes törvénymódosításokról szóló 1995. évi XLVIII. tv. tételesen felsorolt paragrafusai alkotmányellenesek, mert nem biztosítottak elegendő időt az szociális támogatási rendszer megváltozására való felkészülésre. A támogatás az állampolgárnak nem alanyi jogon jár, hanem azt a nemzetgazdaság teljesítőképessége által meghatározott pénzügyi feltételek függvényében biztosítja az állam a polgárai részére. Az Alkotmánybíróság nem a megszorító intézkedések egészét találta alkotmányellenesnek, hanem azt a körülményt, hogy azok bevezetésére nem hagyott kellő határidőt. A vizsgált ügyben is ez a körülmény áll fenn, tekintettel arra, hogy panaszosok 1997 decemberében és 1998 januárjában is arról kaptak tájékoztatást, hogy mint élettársak is jogosultak a támogatás biztosítására.
	A Képviselő-testület 1997. december 15-én született rendelet-módosítással a szabályozást 1998. január 1. napjával megváltoztatta és hatályon kívül helyezte azt az előírást, mely szerint a támogatást élettársak is igényelhetik. E felkészülési időt nélkülöző módosítás sérti a jogállam alapvető követelményét a jogbiztonságot. A jogbiztonság többek között megköveteli a szerzett jogok védelmét, a teljesedésbe ment vagy egyébként véglegesen lezárt jogviszonyok érintetlenül hagyását, illetve a múltban keletkezett tartós jogviszonyok megváltoztathatóságának alkotmányos szabályokkal való korlátozását. A jogbiztonság - az Alkotmánybíróság értelmezésében - az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek.
	E követelményt testesíti meg a már hivatkozott jogalkotási törvény, melynek megsértésével az Alkotmányban garantált jogbiztonsághoz való jog sérült. A vizsgálat megállapította, hogy az 1998. februári  bizottsági döntésről szóló tájékoztatás átvételét az önkormányzat tértivevénnyel dokumentálni nem tudta, így a vizsgálat azt is megállapította, hogy azt alkotmányban garantált jogorvoslathoz való jog sérült. Panaszosok ügyében a másodfokú, tehát Képviselő-testületi döntésre mégis sor került, melynek magyarázata az, hogy panaszosokat szóban tájékoztatták az elutasításról.  Az 1998. februári döntés tartalmazza, hogy a támogatásban csak házaspár részesíthető, e döntés átvétele azonban nem dokumentálható. 

	A vizsgálat megállapította, hogy a 25/1997 (II. 15.) önkormányzati rendelet módosításának módja az Alkotmány 2. § (2) bekezdésében foglalt jogbiztonság elvét súlyosan sértette. A panaszosok sérelmét olyan jogalkotási visszásság okozta, mely visszamenőlegesen nem orvosolható, ezért az egyedi ügy rendezésére ajánlást tenni nem áll módomban. Felkérem viszont a Polgármestert, hogy panaszosok ügyét saját hatáskörben vizsgálja meg, és az ügyfeleket a jogi lehetőségről tájékoztassa.
	A lakástámogatással kapcsolatos kérdésben folytatott vizsgálat eredményeként felmerült az Alkotmányban rendelt diszkrimináció tilalmának megsértése, különös figyelemmel arra, hogy panaszosok erre való hivatkozással nem részesülhettek e támogatásban. 
	Az élettársak, illetve a házastársak státuszának jogi megítélése polgári jogi és alkotmányjogi megközelítést igényel. Tekintettel arra, hogy az Alkotmány a házasság intézményét védi (Alk. 15.§.) a prioritás mindenképpen ezt a hagyományos családjogi konstrukciót illeti. Az élettársak érdekeinek védelme nem jelenti a jogvédelem házastársakéhoz hasonló teljességét és azonosságát. A családjogi biztosítékok nem érvényesülnek az együttélők esetében, ugyanakkor a polgári jogi preferenciák igen. Az élettársak sajátos polgári jogi viszonya leginkább a polgári jogi társaság elemeit tartalmazza. Ennek indoka a közös háztartás, a gazdasági tevékenység közös céljuk elérése érdekében. A közös háztartásban élők vagyoni viszonyait a Ptk. 1977. évi módosítása akként szabályozta, hogy az lényegében a polgári jogi társaság (pjt.) speciális eseteinek minősíti ezt az együttélési formát, így az ebből eredő igények a pjt. általános szabályai szerint érvényesíthetőek. Ebből következően az élettársak együttélés alatti viszonyaira nem a Csjt. hanem a Ptk. szabályai alkalmazhatóak. Tekintettel arra, hogy az élettársi viszony egyfajta speciális személy és vagyonegyesítő gazdasági közösség, az ügyben a panasz tárgyává tett támogatás szociális jellege miatt valóban nehezen egyeztethető a házasságban élők családjogi alapú igényével. Álláspontom szerint az együttélő társak számára - a házasság de jure hiányában - csupán a kötelmi, illetve dologi igény érvényesíthető, a szociális támogatás rendeletben való megvonása azonban számukra nem keletkeztet semmilyen vagyonjogi igényt. 
	A támogatás szociális jellegét a felhívott 50/1995. számú Fővárosi Önkormányzati  rendelet 15. § (2) bekezdésében történő utalás tartalmazza. Fiatal házasok első lakáshoz jutásának támogatásában azok részesülhetnek, akiknek szociális, jövedelmi, vagyoni viszonyai megfelelnek a módosított és ugyancsak idézett 35/1993. (XI. 15.) Főv. Kgy. rendelet 2.§-ában előírt feltételeknek. Ennek megfelelően tehát az egy főre jutó havi nettó jövedelem nem haladhatja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a két és félszeresét és nem rendelkezhetnek olyan vagyonnal, amelynek együttes forgalmi értéke a mindenkori öregségi nyugdíj legkisebb összegének 250-szeresét meghaladja. A vizsgálat megállapította, hogy a IV. ker. Önkormányzat rendeletének módosítása nem okozott alkotmányos visszásságot a hátrányos megkülönböztetés alkotmányos tilalmával összefüggésben, amikor a juttatást csak az egyéb (főként szociális) feltételeknek is megfelelő, de csak házasságban élő fiatalok részére rendelte megállapítani. Az alkotmányos visszásság a már fentebb kifejtettek szerint a konkrét ügyben a jogorvoslati joghoz és a jogbiztonsághoz való jog érintettsége miatt keletkezett.

Ajánlás

1. Az 1993. évi LIX. tv. 25. §-ában biztosított jogommal élve felhívom a Budapest Főváros IV. ker. Újpest Önkormányzat képviseletében eljáró Polgármester figyelmét, hogy a Képviselő-testület hatáskörébe tartozó jogszabályok előkészítése során, különös tekintettel a támogatási formák módosításakor az állampolgároknak a jogbiztonsághoz való jogát - hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek - minden esetben érvényesítse.

2. Felkérem Újpest Önkormányzatának Jegyzőjét,  gondoskodjon arról hogy, a határozatokat a jövőben a helyi rendeletben (rendeletekben) meghatározott és döntési jogosultsággal rendelkezők személyek vagy szervek hozzák meg, illetve a jogorvolati jog gyakorlása érdekében a határozatok kézbesítése mindenkor dokumentálható legyen.

Kérem Polgármester Urat, hogy az ajánlás 1. pontját illetően álláspontjáról, illetve intézkedéséről az 1993. évi LIX. tv. 25. §-ában meghatározott 60 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Kérem Jegyző Asszonyt, hogy az ajánlás 2. pontját illetően álláspontjáról, illetve intézkedéséről az 1993. évi LIX. tv. 21. (2) bekezdésében meghatározott 30 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 1998. szeptember 15.

Gönczöl Katalin