OBH 2686/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    

Az eljárás megindítása:
	A panaszos beadványában közbenjárásomat kérte, hogy jogerősen elítélt fia - S. R. - végrehajtási kegyelemben részesüljön és mentesüljön a kiszabott szabadságvesztés hátralévő részének letöltése alól. Kérelmét azzal indokolta, hogy fiát zárkatársai bántalmazták, ennek során súlyosan megsérült. A panaszost tájékoztattam arról, hogy fia büntetésének elengedéséhez nem tudok segítséget nyújtani, azonban a bántalmazás körülményeinek és következményeinek megállapítása érdekében az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Élethez, emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
20. § (1) A szabadságvesztést a büntetés-végrehajtási szervezet hajtja végre.
(4) A büntetés-végrehajtási testület tagjai a büntetés-végrehajtási intézet biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények felszámolása érdekében jogosultak és kötelesek a rend fenntartásához, illetőleg helyreállításához szükséges intézkedéseket megtenni.
30. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során a nőket a férfiaktól, a fiatalkorúakat a felnőttkorúaktól el kell különíteni.
(2) Az elítélteket egyedül, ha azonban ennek feltételei hiányoznak, közösen kell elhelyezni.
(3) A büntetés-végrehajtási intézet házirendjét a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoka határozza meg.
36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
e) a nők és a fiatalkorúak a rájuk vonatkozó sajátos védelemre;
49. § (1) A fiatalkorúak szabadságvesztését külön büntetés-végrehajtási intézetben kell végrehajtani.
(2) A fiatalkorúak börtönének, illetőleg a fiatalkorúak fogházának rendje - a fiatalkorúak életkori sajátosságaiból fakadó eltérésekkel - a börtön, illetve a fogház rendjének felel meg.

1995. évi CVII. törvény a büntetés-végrehajtási szervezetről
11. § (1) A személyi állomány tagja a bv. szervezet feladatkörében, szolgálati beosztásának (munkakörének) a jogszerű ellátása során a jogszabályokban meghatározott intézkedések megtételére jogosult és köteles.
(4) A személyi állomány tagja köteles megakadályozni, hogy a fogvatartottak egymást bántalmazzák, sanyargassák, vagy egyéb, az emberi méltóságot sértő magatartást tanúsítsanak.
(5) Az intézkedés során kerülni kell a sérülés okozását, az emberi élet kioltását. Az intézkedésnél megsérült személy részére - amint az lehetséges - segítséget kell nyújtani, gondoskodni kell az orvosi ellátásáról, kórházi elhelyezés esetén a hozzátartozó vagy más, a sérülttel kapcsolatban álló személy értesítéséről.
17. § (2) Kényszerítő eszköz alkalmazható azzal a személlyel szemben, aki
a) a bv. szerv által fogvatartott személy életét, testi épségét, személyes szabadságát vagy a fogvatartás biztonságát sérti, illetve veszélyezteti;

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
36. § (1) A fogvatartás biztonsága olyan állapot fenntartását jelenti, amelynél az intézetben tartózkodó személyek élete, testi épsége, személyes biztonsága, az intézetben lévő anyagi javak sértetlensége, illetve a büntetés-végrehajtási feladatok zavartalan ellátása a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően biztosított.
(2) A fogvatartás biztonságát jelentős mértékben sértő vagy veszélyeztető olyan események, amelyek jogszabályban meghatározott külön intézkedések bevezetését teszik szükségessé, rendkívüli eseménynek minősülnek.
37. § (4) Az őrzési, felügyeleti és ellenőrzési feladatok ellátásának rendjét, az elítélt végrehajtási fokozatának, biztonságra veszélyességének és az intézet sajátosságainak a figyelembevételével a parancsnok határozza meg.

1/1990. Legf. Ü. utasítás a büntetés-végrehajtás törvényességének ügyészi felügyeletéről
A RENDKÍVÜLI ESEMÉNYEKKEL KAPCSOLATOS FELADATOK
Intézkedés a fogvatartott súlyos balesete vagy halála esetén
21. § (1) Ha a főügyészség a fogvatartott súlyos balesetéről [8/1979. (VI. 30.) IM rendelet 81. § (5) bekezdése d), e), f) pont] értesül, az ügyész az értesítéstől számított nyolc napon belül köteles megvizsgálni a baleset bekövetkezésének okait és értékelni a bv. intézet vizsgálatának megállapításait, valamint a megelőzés érdekében tett intézkedéseket.
(3) Ha a balesettel kapcsolatban a fogvatartó szerv dolgozójának felelőssége merül fel, az ügyész kezdeményezze a megfelelő (büntető, fegyelmi, szabálysértési, kártérítési) felelősségre vonását.
(6) Az ügyész ellenőrzi a fogvatartásért felelős szerv halálesettel kapcsolatos vizsgálatának megállapításait.
    (7) Ha a halálesettel vagy annak vizsgálatával kapcsolatban a fogvatartó szerv dolgozójának felelőssége merül fel, az ügyész a (3) bekezdés szerint jár el.
22. § (1) Az ügyész a bv. intézetben és a rendőrségi fogdában, valamint a közösségi szálláshelyen lezajlott minden jelentős rendkívüli eseményről jelentést tesz a Legfőbb Ügyészségnek. Rendkívüli esemény alatt a fogvatartás rendjét zavaró cselekvést, mulasztást vagy más történést kell érteni.
(2) A rendkívüli eseményről szóló jelentés tartalmazza:
- a rendkívüli eseményben szereplő személy adatait és a büntetés-végrehajtási adatokat;
- az esemény bekövetkezésének pontos időpontját;
- a rendkívüli esemény rövid leírását.
A jelentés alapját az érintett szervtől kapott tájékoztatás képezi.
(3) A rendkívüli esemény bekövetkezésének okait, körülményeit csak akkor köteles az ügyész megvizsgálni, ha erre a felettes ügyésztől külön utasítást kap.
(4) Az ügyész köteles nyomban távbeszélőn a Legfőbb Ügyészségnek jelenteni:
a) ha a fogvatartott más által elkövetett bűncselekmény következményeként súlyosan megsérült vagy meghalt;

Megállapított tényállás:
	S.R. bántalmazásának ügyében a Legfőbb Ügyésztől kértem tájékoztatást. A kapott tájékoztatás alapján a következőket állapítottam meg:
	S.R.-t a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság 1998. február 19. napján jogerős 1.Fkf.296/1997/8. számú ítéletével rablás bűntette és más bűncselekmények miatt - társaival más fiatalkorúaktól egy baseball-sapkát, dzsekit és bakancsot erőszakkal elvettek - két évi, fiatalkorúak börtönében végrehajtandó szabadságvesztés büntetésre ítélte. S.R. a büntető eljárás során több, mint tíz hónapig, 1996. október 18-ig előzetes letartóztatásban volt. A szabadságvesztés hátralévő részének letöltésére 1998. március 18-án jelentkezett a Hajdú-Bihar Megyei Büntetésvégrehajtási Intézetben.
	A befogadási eljárás során elvégzett orvosi vizsgálat alkalmával a fogvatartott orvosi ellátást nem kért, betegségről nem tett említést. A jogszabályi előírásoknak megfelelően egy olyan zárkában helyezték el, amelyben rajta kívül három másik fiatalkorút tartottak fogva.
	A Hajdú-Bihar Megyei Bíróság Büntetésvégrehajtási Csoportjának iratai 1998. március 20-án érkeztek meg az intézetbe, ahol ennek alapján intézkedtek, hogy az elítéltet a szabadságvesztés letöltésére szállítsák át a Tököli Fiatalkorúak Büntetés-végrehajtási Intézetébe. Az átszállításra a legközelebbi szállítási napon, 1998. március 30-án került volna sor.
	Az ügyeletes őrparancsnok 1998. március 29-én a késő esti órákban tájékoztatta a Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség büntetés-végrehajtási felügyeleti ügyészét, hogy az intézetben rendkívüli esemény történt. A körletfelügyelő 16 óra körül - S.R. zárkatársainak jelzésére - észlelte, hogy az elítélt rosszul van. Az eseményt jelentette a biztonsági tisztnek, aki 16 óra 15 perckor értesítette a mentőszolgálatot. A mentők S.R.-t a debreceni Kenézy Kórházba szállították, ahol sürgős műtéti beavatkozásra került sor (az édesanya beadványa szerint a fia bordája eltört és lépe összeroncsolódott). A beteget - állapotának stabilizálását követően - 1998. április 6-án szállították át a Büntetés-végrehajtás Tököli Központi Kórházába.
	S.R. a kórházba szállításkor nem terjesztett elő panaszt. Rosszullétének okáról a felügyelőknek úgy nyilatkozott, hogy máskor is előfordult vele ilyesmi, zárkatársai nem bántották. A büntetés-végrehajtási felügyeleti ügyész beszerezte a Kenézy Kórház zárójelentését, amely szerint S.R. a kórházi felvétele során előbb úgy nyilatkozott, hogy elszédült és elesett, majd az általa előadottakat úgy módosította, hogy zárkatársai megverték.
	A zárkatársak a bántalmazást a későbbi vizsgálat során elismerték, de arra hivatkoztak, hogy "csak játék volt", mert a sértett kérte meg őket arra, hogy Tökölre szállítása előtt "tanítsák meg bunyózni, mert erre ott nagy szüksége lesz".
	A büntetés-végrehajtási intézet parancsnoka 1998. március 30-án a Debreceni Városi Ügyészségen feljelentést tett a sértett három fiatalkorú zárkatársa ellen. A fogvatartottakkal szemben folytatott fegyelmi eljárás eredményeként valamennyiükkel szemben magánelzárás fenyítést szabtak ki. A Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség 1998. április 6-án súlyos testi sértés bűntette miatt nyomozást rendelt el. Az eljárást a Hajdú-Bihar Megyei Rendőrfőkapitányság Vizsgálati Osztálya 327/1998.bü. számon folytatta. 

A vizsgálat megállapításai:
	A Hajdú-Bihar Megyei Büntetésvégrehajtási Intézet parancsnokának tájékoztatása szerint a fiatalkorú sérülésének látható, külső nyomai nem voltak. S.R. a zárkatársaira nem panaszkodott, másik zárkába helyezését nem kérte. 1998. március 29-én vasárnap volt, S.R. a délelőtt folyamán még nem szólt senkinek az állapotáról, sőt takarításra is jelentkezett. Délután a körletfelügyelő és a biztonsági tiszt - miután a rosszullétről tudomást szereztek - haladéktalanul intézkedtek a fiatalkorú kórházba szállítása érdekében.
	A büntetés-végrehajtási intézetekben fogvatartottak magatartását az őrszemélyzet a parancsnok utasításai szerint - a Hajdú-Bihar Megyei Büntetésvégrehajtási Intézetben félóránként - ellenőrzi. Az ellenőrzés a zárkaajtó kinyitása nélkül, a betekintősávon keresztül történik. Az éjszakai órákban a zárka belső világítását is bekapcsolják a betekintéskor. A dolgozó elítélteket óránként ellenőrzik. Az őrök a zárkából hallatszó zaj vagy bármilyen egyéb rendellenesség esetén azonnal kötelesek a fogvatartottakat ellenőrizni és a szükséges intézkedéseket megtenni. 
	A Hajdú-Bihar Megyei Rendőrfőkapitányság Vizsgálati Osztályától beszerzett iratok alapján megállapítottam, hogy S.R. bántalmazása már az intézetbe kerülése után néhány nappal megkezdődött. Zárkatársai eleinte csak pofozták, ököllel ütlegelték, B.K. nevű zárkatársa az étkezéshez rendszeresített bicskával szurkálta a combját és a fejét, majd fajtalanságra kényszerítették és megerőszakolták. Március 29-én - azon a napon, amikor rosszul lett - folyosótakarítás közben is ütlegelték. Takarítás és fürdés után a zárkájukba mentek, ahol kb. 5 perc múlva S.R. elvesztette az eszméletét. Egy nagykorú elítélt próbálta az ájulásból feléleszteni. A felügyelők megérkezése után felrakták az ágyára, később két zárkatársa - akik korábban bántalmazták - lekísérte az orvoshoz. Amikor társaival egyedül maradt, B.K. figyelmeztette, hogy, ha nem mondja el, mi történt vele, akkor nem lesz bántódása.
	 Az intézet parancsnokának tájékoztatása szerint a körülmények alapján az őrök kötelességszegése vagy esetleges mulasztása fel sem merült. Az eseményről történt tudomásszerzés után a segítségnyújtáshoz, illetve a fogvatartottak felelősségének megállapításához szükséges - jogszabályban előírt - intézkedéseket késedelem nélkül megtették.
	Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése a Magyar Köztársaságban minden ember számára biztosítja az élethez és az emberi méltósághoz való jogot. Az Alkotmánynak ez a rendelkezése az állam részéről nem csupán e jog megsértésétől való tartózkodás kötelezettségét jelenti, hanem e jog biztosítását, az emberi élet védelmét az adott társadalmi közegben tevékenyen is elő kell mozdítania.
	 A büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény 11. § (4) bekezdése alapján a személyi állomány tagja köteles megakadályozni, hogy a fogvatartottak egymást bántalmazzák, sanyargassák, vagy egyéb, az emberi méltóságot sértő magatartást tanúsítsanak. S.R. több napon át tartó, súlyos következményekkel járó bántalmazása - a megfélemlített sértett panaszának hiányában is - megakadályozható lett volna, ha nagyobb figyelmet fordítanak az agresszív természetű B.K. és társai ellenőrzésére.
	A büntetés-végrehajtási intézetekben évente több száz esetben válik ismertté, hogy a fogvatartottakat a társaik bántalmazzák. A törvényben meghatározott kötelezettség teljesítése a személyi állománytól csak abban az esetben kérhető számon, ha a hasonló súlyosságú bántalmazás előfordulása esetén megvizsgálják a rendkívüli esemény bekövetkezéséhez vezető okokat. A vizsgálat alkalmas lehet a személyi felelősség megnyugtató kizárására, vagy megállapítására, vagy egyéb, a rendkívüli események megakadályozását, megelőzését szolgáló intézkedések megtételére.
	A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka 2000. június 9-én kiadott 1-1/30/2000 (IK.Bv.Mell.6.) Opk. sz. utasításában rendelkezett az események jelentésének szabályozásáról. A fogvatartott által vagy ellene elkövetett bűncselekményeket a tudomásra jutást követően azonnal, de legkésőbb egy órán belül jelenteni kell az Országos Parancsnokságnak. A jelentési kötelezettség kiterjed az eseményt előidéző okokra és körülményekre, továbbá a személyi állomány tagjainak felelősségére is. Az esemény kiértékelését - jellegétől és súlyosságától függően - az adott intézmény teljes személyi állományával vagy annak közvetlenül érintett részével kell ismertetni. A kiértékelés keretében fel kell tárni a kiváltó okokat, az elkövetett hibákat, felelősöket és meg kell határozni a hasonló események megelőzését szolgáló intézkedéseket. Hasonló feladatokat írt elő a vizsgált ügy elkövetése idején hatályos országos parancsnoki intézkedés is.
	A büntetés-végrehajtás törvényességének ügyészi felügyeletéről szóló 1/1990. Legf. Ü. utasítás csak súlyos baleset esetében írja elő, hogy az ügyész "értékelje a bv. intézet vizsgálatának megállapításait, valamint a megelőzés érdekében tett intézkedéseket. Ha a balesettel kapcsolatban a fogvatartó szerv dolgozójának felelőssége merül fel, az ügyész kezdeményezze a megfelelő (büntető, fegyelmi, szabálysértési, kártérítési) felelősségre vonását". A fogvatartottaknak az élethez és emberi méltósághoz fűződő alkotmányos joga hasonló védelmet érdemel azokban az esetekben is, ha az elszenvedett sérelem - mint a vizsgált ügyben okozott életveszélyes sérülés - bántalmazás miatt keletkezett.

	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a büntetés-végrehajtási intézetben a fogvatartottak által társuk sérelmére elkövetett, életveszélyes sérülést okozó,  folyamatos bántalmazás - figyelemmel arra, hogy az ilyen cselekmények megakadályozása az érintett személyi állomány törvényben meghatározott kötelezettsége - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, illetve Alkotmány 54. § (1)bekezdésében meghatározott - az élethez és emberi méltósághoz való - alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott.	
	Tekintettel arra, hogy a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka az események jelentését, kivizsgálását és a vizsgálatok tapasztalatai alapján  szükségesnek tartott  intézkedések megtételét szabályozta, ezért részére ajánlást nem teszek. Felhívom ugyanakkor a figyelmét arra, hogy kísérje megkülönböztetett figyelemmel a büntetés-végrehajtási intézetekben a fogvatartottak egymás sérelmére elkövetett cselekményeinek alakulását és azok okainak vizsgálatát. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. § (1) bekezdése alapján ajánlom a Legfőbb Ügyésznek, hogy a fogvatartottak által egymás sérelmére elkövetett bűncselekmények visszaszorítása érdekében - különös tekintettel a fiatalkorúak védelmére -  a büntetés-végrehajtás törvényességének ügyészi felügyeletéről szóló 1/1990. Legf. Ü. utasításban határozza meg a jelentős rendkívüli esemény fogalmát és a balesetekre meghatározott  vizsgálati szempontokat terjessze ki ezekre az eseményekre is.
	Kérem, hogy az ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról és intézkedéséről az Obtv. hivatkozott rendelkezésére tekintettel, az ajánlás kézhezvételét követő hatvan napon belül adjon tájékoztatást.

Budapest, 2000. augusztus 28.

Gönczöl Katalin