OBH 2542/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Borza Bea

A vizsgálat megindulása

A panaszos azzal a kérelemmel fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosa folytasson vizsgálatot amiatt, hogy kizárólag szakvizsgával rendelkező infektológus szakorvos által igazoltan diagnosztizált Lyme-kór esetén írható fel a betegséget gyógyító antibiotikum. Felhívta továbbá a figyelmet arra a tényre, hogy a Szent László Kórház Neuro-infektológiai Osztálya valamint az országosan elismert orvoscsoport között már a diagnózis felállításakor nincsen összhang.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. §-ának (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmányban deklarált lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének veszélye.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai, a jogszabályi háttér

Panaszos beadványa, a rendelkezésemre bocsátott információk, valamint a hatályos jogszabályok alapján az alábbi tényállást állapítottam meg.

Panaszos arról az egyébként sokakat érintő problémáról számolt be beadványában, mely a Lyme-kór tünetegyüttesének diagnosztizálásával, majd kezelésével összefüggésben okoz gondot nemcsak a betegek, hanem - álláspontja szerint - az orvosok között is.

A budapesti Szt. Rókus Kórházban működő Lyrne-ambulancia munkatársai, valamint a Szt. László Kórház neuro-infektológiai osztályán működő orvoscsoport között - állítása szerint - olyan megengedhetetlen ellentét húzódik, mely veszélybe sodorja a betegellátást. Ezt egyébként azzal támasztja alá, hogy a kezelésre alkalmas antibiotikumok csak abban az esetben szerezhetők be 90%-os tb. támogatás mellett, ha azt a Szt. László Kórház szakorvosa írja fel, míg amennyiben a Rókus orvosa javallja valamely gyógyszert a kór kezelésére az nem adható a támogatott áron.

A társadalombiztosítási támogatásokkal rendelhető gyógyszerekről és ezeknek a társadalombiztosítási támogatás alapjául elfogadott árához nyújtott társadalombiztosítási támogatásáról szóló 2/1995. (II.8.) NM. rendelet szerint - mind a panasz keletkezésekor, mind pedig a legutóbbi módosításkor is - a Lyme-kór gyógyítására az infektológus szakorvos vagy javaslata alapján a kezelőorvos előbb közel öt féle, majd - ez év július 15-től - hét féle, különböző kiszerelésű antibiotikumot rendelhet, melyek 90%-os tb. támogatást élveznek. Ezen túlmenően a 10/1995. (II.24.) NM. rendelet a közgyógyellátási igazolvány birtokosának például a Maripen tablettát térítésmentesen teszi hozzáférhetővé.

Az valóban lehetséges, hogy a betegség diagnosztizálása a szerológiai vizsgálat segítségével hosszasabb vagy esetleg túl konzervatív, ugyanakkor csupán egyszer szükséges megdönthetetlen bizonyítékot találni a betegség fennállására, majd pedig - amint azt a felhívott jogszabály is rendeli - a szakorvosi útmutatás szerint a kezelőorvos is felírhatja a szükséges, illetve lehetséges mennyiségű orvosságot a megállapított 90%-os tb. támogatással. Ugyancsak nem kell panaszosnak az alternatív orvoscsoport gondozását nélkülöznie, hiszen mint a betegség gyógyítói nem csak a konzervatív gyógyszeres kezelést, hanem egyéb módszereket is preferálnak, melyeket minden további nélkül panaszos igénybe vehet, noha valószínűleg kívül esnek a tb. támogatási keretein.

Tekintettel arra, hogy a panasz alapjául szolgáló körülmények során sem az egészségügyi szolgáltató intézmény, sem annak szakorvosa eljárásával nem sértett jogszabályt, illetve figyelemmel a rendelkezésre álló gyógyszerek hozzájutási lehetőségeire, az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese számára nincs olyan törvényes út, mely lehetővé vagy szükségessé tenné alkotmányos visszásság megállapítását. Ebből következően az ügyben további vizsgálatot nem áll módomban folytatni.

Budapest, 1999. október 30.

Dr. Polt Péter