OBH 2456/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert szabadságvesztés büntetését töltő férje a bv. intézetben nem kapta meg a szükségesnek vélt orvosi kezelést. 
	A beadvány alapján az  1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Alk. 70/D. § (1) bek. A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog

Alkalmazott jogszabályok:

5/1998. (III. 6.) IM rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról
1. § (1) E rendelet hatálya a büntetés-végrehajtási intézetben (a továbbiakban: bv. intézet) fogva tartott elítéltre, előzetesen letartóztatottra (a továbbiakban együtt: fogvatartott) terjed ki.
(3) A büntetések és intézkedések végrehajtása során a fogvatartott egészségi állapotának megfelelő gyógyító-megelőző ellátását elsősorban a fogvatartó bv. intézet, illetve a Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza (a továbbiakban: Központi Kórház), annak a Nagyfai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben működő Krónikus Utókezelő Részlege (a továbbiakban: Utókezelő Részleg), valamint az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet (a továbbiakban: IMEI) biztosítja, és a fogvatartott ezt az ellátást köteles igénybe venni.
(4) A fogvatartottak egészségügyi ellátását a büntetés-végrehajtási szervezeten belül – az IMEI kivételével – szakmailag a Központi Kórház felügyeli.
(5) Amennyiben a fogvatartott megfelelő egészségügyi ellátása a büntetés-végrehajtási szervezet keretein belül nem lehetséges, a bv. intézet orvosa (a továbbiakban: bv. orvos) vagy a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézete (a továbbiakban: bv. egészségügyi intézet) gondoskodik arról, hogy a fogvatartott nem a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézményben (a továbbiakban: egészségügyi intézmény) részesüljön a megfelelő ellátásban.
2. § A fogvatartott az 1. § (5) bekezdésében foglaltaktól eltérően egészségügyi intézmény térítésköteles szolgáltatását csak akkor veheti igénybe, ha azt a bv. intézet parancsnoka engedélyezi, a fogvatartott a várható költségeket – ideértve a szállítás költségeit is – megelőlegezi, és az egészségügyi intézmény a szolgáltatást vállalja.
16. § (1) Amennyiben a fogvatartott olyan szakorvosi ellátásra szorul, amely a bv. intézetben nem biztosítható, a bv. orvos a fogvatartottat a területileg illetékes egészségügyi intézmény járóbeteg-szakrendelésére is beutalhatja.
(2) A fogvatartottat egészségügyi intézmény járóbeteg-szakrendelésére kell beutalni, ha
a) a kivizsgálása, gyógykezelése a bv. intézetben nem biztosítható,
b) bv. egészségügyi intézetbe utalása a távolság miatt aránytalanul nagy költséget jelentene,
c) bv. egészségügyi intézetben a szakvizsgálat és gyógykezelés nem végezhető el,
d) az ellátás nem tűr halasztást, és a szállítással járó időveszteség a beteg egészségi állapotát veszélyezteti.
17. § (1) A beteg fogvatartottat fekvőbeteg-gyógyintézetbe kell utalni, ha
a) szakorvosi vizsgálata, gyógykezelése vagy betegségének, keresőképtelenségének, munkaképesség-csökkenése mértékének a megállapítása a járóbeteg-ellátás keretében nem biztosítható,
b) a vizsgálattól, kezeléstől a gyógyulás, illetve a munkaképesség visszanyerése időtartamának a lényeges megrövidülése várható.
(2) Halasztást nem tűrő esetben, illetve, ha a szállítás a fogvatartott egészségi állapotát veszélyezteti, a beteget a legközelebbi, szakellátást biztosító fekvőbeteg-gyógyintézetben kell elhelyezni arra az időre, amíg egészségi állapota lehetővé nem teszi a visszaszállítást a beutaló bv. intézetbe vagy átszállítását bv. egészségügyi intézetbe.
18. § (1) A fekvőbeteg-gyógyintézeti ellátásra szoruló fogvatartottat – a halasztást nem tűrő esetektől eltekintve – a Központi Kórházba vagy az IMEI-be kell szállítani.
19. § A büntetés egészségügyi okból történő félbeszakítására vagy kegyelemre irányuló kérelmet (javaslatot) a bv. orvos, illetve az illetékes egészségügyi intézet kijelölt orvosa írásban véleményezi.
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos beadványa és a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától beszerzett adatok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos férje - D. J. - a Szegedi Fegyház és Börtönben tölti a büntetését. A beadvány szerint elitélése előtt kullancs csípés következtében Lyme-kórban megbetegedett. Betegségével több kórházban - a makói kórházban, a szegedi Ortopédiai Klinikán és Budapesten az ORFI-ban - kezelték. A kezelések csak időleges javulást hoztak. Ebben az állapotában került börtönbe, ahol részesült ugyan rabkórházi kezelésben, de a szükséges szakellátást nem tudták részére biztosítani. A szegedi Ortopédiai Klinika műtéti előjegyzésbe vette, de a fogvatartó bv. intézet nem járult hozzá a műtéthez, azzal az indokkal, hogy fogvatartása helyén is megkapja a szükséges gyógykezelést.
	D. J. a büntetés-végrehajtási intézet parancsnokától, felesége az országos parancsnoktól kérte a büntetés félbeszakítását, amelyet - a Bv. Központi Kórházban történt kivizsgálás és gyógykezelés után - a döntésre jogosultak elutasítottak. A döntéseket D. J. tudomásul vette, ellenük nem élt panasszal.
	D. J. 1998. április 8-án ismételten 10 nap büntetés félbeszakítás iránti kérelmet nyújtott be a Szegedi fegyház és Börtön parancsnokához, amelyhez csatolta a Szent-Györgyi Albert Orvostudományi Egyetem ortopédiai Klinika ambuláns lapját, amely kivizsgálásra, esetleges gyógykezelésre vonatkozó, 1998. április 27-i előjegyzést tartalmazott. Az intézet parancsnoka a beszerzett orvosi vélemény alapján 1998.április 17-én a kérelmet elutasította. Az elitélt a döntés ellen panasszal élt.
	A Bv. Központi Kórházában az elitéltet kivizsgálták, ehhez igénybevették nem büntetés-végrehajtási egészségügyi intézmények közreműködését is (Szent László Kórház Lyme ambulanciája, ORFI konzílium, SOTE Ortopédiai Klinika). Az orvosi vélemények megegyeztek abban, hogy D. J. esetében műtéti beavatkozás nem szükséges, gyógykezelése a bv. keretei között megoldható. A véleményekre tekintettel az országos parancsnok a büntetés félbeszakítási kérelmet elutasította és erről az intézet parancsnoka útján az elitéltet tájékoztatta.
	A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokság Egészségügyi Igazgatósága adatai szerint az elitélt mozgásszervi panaszait 1993-ban Lyme kór késői megjelenési formáinak tartották a Makói Városi Kórház szakvéleménye alapján. A Bv. Központi Kórházában 1997. november 21-től 1998. január 14-ig alkalmazott gyógyszeres kezelés hatására a beteg térdizületi gyulladása, duzzanata jelentősen mérséklődött. Az ezen idő alatt az ORFI-ban elvégzett reumatológiai szakvizsgálat egyértelmű javulást véleményezett, a laboratóriumi kontroll kizárta Lyme kór lehetőségét. A panaszok hátterében reumatoid izületi gyulladást feltételeztek, műtéti beavatkozást nem tartottak szükségesnek. Állapota további kórházi kezelést nem igényelt, ezért visszaszállították a Szegedi Fegyház és Börtönbe, ahol azóta is betegszobán tartózkodik. Betegségének lefolyását szakorvosi szinten is folyamatosan ellenőrzik, számára a szükséges terápiát biztosítják.
	A Szent-Györgyi Albert Orvostudományi Egyetem Ortopédiai Klinikáján kiállított ambuláns lap, amely az előjegyzési dátumot is tartalmazta, a beteg személyes vizsgálata nélkül íródott, mivel a börtönből ilyen szakvizsgálatra  nem állították elő. 
	Amennyiben a későbbiekben az elitélt állapota műtéti beavatkozást tesz szükségessé, azt bárhol, bármikor, kihelyezéssel vagy őrzéssel is megoldhatónak tartják, ha a büntetés-végrehajtási szempontok a büntetés félbeszakítás engedélyezését nem teszik lehetővé. 
	A beszerzett adatok alapján megállapítható, hogy a fogvatartott gondos orvosi ellátásban részesült, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jogai nem sérültek, ezért a vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntetem. 

Budapest, 1998. június 23.

Gönczöl Katalin