OBH 2428/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László
                                                                                                    
Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert 1997. július 16-án a Városligetben a Fővárosi Közterület-felügyelet Akciócsoportja testi kényszer alkalmazásával előállította a BRFK XIV. kerületi Rendőrkapitányságra. Bántalmazás miatt tett feljelentését a kapitányságon nem fogadták el, a nyomozást megszüntető határozatot késve kapta meg. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

Alkalmazott jogszabályok:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
22. § A büntethetőséget kizárja:
b) a kóros elmeállapot,
24. § (1) Nem büntethető, aki a cselekményt az elmeműködés olyan kóros állapotában - így különösen elmebetegségben, gyengeelméjűségben, szellemi leépülésben, tudatzavarban vagy személyiségzavarban - követi el, amely képtelenné teszi a cselekmény következményeinek felismerésére vagy arra, hogy e felismerésnek megfelelően cselekedjék.
(2) A büntetés korlátlanul enyhíthető, ha az elmeműködés kóros állapota az elkövetőt korlátozza a cselekmény következményeinek felismerésében vagy abban, hogy e felismerésnek megfelelően cselekedjék.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
59. § (1) A bizonyítás azokra a tényekre terjed ki, amelyek a büntető törvények és az eljárási jogszabályok alkalmazása szempontjából jelentősek.
62. § (1) Tanúként az hallgatható ki, akinek a bizonyítandó tényről tudomása van.
63. § (1) A kihallgatás kezdetén a tanútól meg kell kérdezni a nevét, születési helyét, anyja nevét, lakóhelyét, foglalkozását, személyi számát, továbbá azt, hogy az ügyben érdekelt vagy elfogult-e. Ezekre a kérdésekre a tanú akkor is köteles válaszolni, ha egyébként a vallomástételt megtagadhatja.
(2) Tisztázni kell, hogy a tanú vallomástételének nincs-e akadálya (65-66. §) és figyelmeztetni kell őt a hamis tanúzás következményeire.
68. § (1) Ha a bizonyítandó tény megállapításához vagy megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, szakértőt kell igénybe venni.
(2) Szakértő igénybevétele kötelező, ha az eldöntedő kérdés tárgya
a) kóros elmeállapot,
116. § (1) A határozat bevezető és rendelkező részből, indokolásból és keltezésből áll. A jegyzőkönyvbe foglalt határozatnak nincs bevezető része és keltezése; e törvényben meghatározott esetekben a határozat indokolását mellőzni kell, illetve mellőzni lehet.
(3) A határozatot azzal kell közölni, akire rendelkezést tartalmaz; a terhelttel közölt határozatot a védővel is. A határozatot a jelenlevőkkel szóban, egyébként kézbesítés útján kell közölni; kihirdetése esetén - szükség esetén - meg kell magyarázni.
126. § (1) A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. Ezt a határidőt a nyomozó hatóság vezetője indokolt esetben tizenöt nappal, ha pedig vizsgálatot kell tartani, további harminc nappal meghosszabbíthatja.
127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
b) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
140. § (2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.

3/1983. (I. 29.) MT rendelet a fővárosi közterület-felügyeletről
1. § Budapest Főváros Tanácsa a főváros közterületi rendjének és tisztaságának hatékonyabb védelméről fővárosi közterület-felügyelet (a továbbiakban: felügyelet) felállításával gondoskodik.
3. § A felügyelet részéről eljáró személy (a továbbiakban: közterület-felügyelő) hivatalos személy (Btk. 137. §).
4. § A közterület-felügyelő a feladatainak ellátása érdekében jogosult, illetve köteles
a) rendszeres és folyamatos hatósági ellenőrzést végezni a főváros közterületein,
b) a főváros közterületi rendjét vagy tisztaságát sértő szabálysértés elkövetőjét figyelmeztetni, a szabálysértésekről szóló törvény rendelkezései szerint helyszíni bírsággal sújtani, feljelentés vagy a hatáskörébe tartozó egyéb intézkedés céljából igazoltatni,
c) azt a személyt, aki személyazonosságát nem igazolja, személyazonosságának megállapítására a legközelebbi rendőri szervhez - ellenszegülés esetén a rendőrség közreműködésével - előállítani,
d) a szabálysértés elkövetésén tetten ért személyt az elkövetés helye szerint illetékes szabálysértési hatósághoz a szabálysértési eljárás azonnali lefolytatása végett - ellenszegülés esetén a rendőrség közreműködésével - előállítani,
e) azt a dolgot, amelynek elkobzását a szabálysértésekről szóló törvény kötelezővé, illetőleg lehetővé teszi, átvételi elismervény ellenében visszatartani és az elkövetés helye szerint illetékes szabálysértési hatóságnak átadni.
5. § (1) A közterület-felügyelő feladatát őrszolgálat keretében, egyenruhában teljesíti.
(2) A közterület-felügyelő szolgálatának jogszerű ellátása során az életét, testi épségét veszélyeztető, személyes szabadsága ellen irányuló támadás, illetőleg ilyen támadással közvetlenül fenyegető magatartás elhárítása érdekében önvédelmi eszközként könnygázszóró palackot alkalmazhat.
(3) Tilos az önvédelmi eszköz alkalmazása: nyomorékkal, rokkanttal, szemmel láthatóan súlyos beteggel, terhes nővel és 14 éven aluli gyermekkel szemben.

16/1969. (Eü. K. 7.) EüM utasítás a testi sérülést szenvedett személyekről orvosi látlelet és vélemény kiállításáról
A belügyminiszterrel, a honvédelmi miniszterrel, a pénzügyminiszterrel, az igazságügyminiszterrel, a közlekedés- és postaügyi miniszterrel, a legfőbb ügyésszel és a Szakszervezetek Országos Tanácsával egyetértésben a következőket rendelem:
2. § (1) A gyógyintézet (klinika, kórház, rendelőintézet, stb.), valamint a gyógyintézeten kívül munkaviszony keretében gyógyító-megelőző orvosi munkakörben dolgozó orvos (körzeti orvos, üzemi orvos stb.) a bíróság, az ügyészség, a rendőrség vagy az igazságügyi orvosszakértő írásbeli megkeresésére a testi sérülést szenvedett személy sérülésével kapcsolatos adatokat az "Orvosi látlelet és vélemény" elnevezésű nyomtatványűrlapon köteles a megkereső szervvel közölni.

Megállapított tényállás:
	A panaszos felesége a Fővárosi Önkormányzattal kötött használati megállapodás alapján a Városligeti Vajdahunyadvár felé vezető úton képeslapok és idegenforgalmi kiadványok árusítására kapott engedélyt. 1997. július 16-án a Fővárosi Közterület-felügyelet akciócsoportja a területen ellenőrzést tartott. 
	 A beadvány szerint a panaszos összetűzésbe keveredett az akciócsoport tagjaival, mert aznap már sokadszorra megbüntették a feleségét. Az összetűzés során bántalmazták, majd bevitték a XIV. kerületi Rendőrkapitányságra, ahonnan négy óra múlva elengedték.
	A panaszos feljegyezte az akciósok jelvényeinek számát és bement a Fővárosi Közterület-felügyelet központjába, ahol azonban nem mondták meg neki, hogy kik intézkedtek vele szemben. Az intézkedés miatt feljelentést akart tenni a rendőrségen, de a XIV. kerületi Rendőrkapitányságon nem vették fel a jegyzőkönyvet. Ezt követően az Ügyészségi Nyomozó Hivatalban tette meg a feljelentést 1997. július 22-én. Az ügyészség értesítette, hogy az ügyét a XIV. kerületi Rendőrkapitányságra tették át. Hosszabb ideig nem kapott újabb tájékoztatást és csak 1998. januárjában - személyes érdeklődést követően - vette át az 1997. október 22-én kelt határozatot a nyomozás megszüntetéséről. Emiatti panaszát azzal hárították el, hogy hivatalos személy elleni erőszak és életveszélyes fenyegetés miatt büntetőeljárás folyik ellene. Az ügyben gyanúsítottként nem hallgatták meg, szóbeli érdeklődésére közölték vele, hogy az eljárást megszüntették.
	 A panaszos 1998. április 1-én az eljárás miatt panaszt tett az Országgyűlési Biztosok Hivatalának panaszirodáján.	
	
A vizsgálat megállapításai:
	A beadványban foglaltak vizsgálata érdekében a XIV. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől beszereztem a panaszost érintő büntetőeljárások iratait.
	1. A panaszos által tett feljelentés a panaszbeadványtól eltérő tényállást tartalmaz. Eszerint a déli órákban - az Akciócsoporttal kb. egyidőben - gépkocsival érkezett a helyszínre, a feleségéhez. Amikor kiszállt a gépkocsijából, a Felügyelet két munkatársa a behajtási engedélyét kérte. Feleségével együtt közölték, hogy ezzel nem rendelkezik, most intézi. A Felügyelet munkatársai megkérdezték, hogy mennyit ér meg neki, hogy ne jelentsék fel. A panaszos ezer forintot adott át, ennek ellenére a gépkocsit lefényképezték. Ezután vita alakult ki közöttük.
	A panaszos szerint az akciósok sértegették, egyikük le akarta fejelni, ezért a kocsijához menekült. A hat emberből álló csoport a bokrok közé húzta, ahol rugdosni kezdték és szidalmazták. Könnygázsprével lefújták, majd feleségével együtt bevitték a kapitányságra. A behajtási engedély hiánya miatt megbírságolták. Az előállítás a rendőrségen készített jelentés szerint 12.30 órától 14.30-ig tartott.
	A Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal Nyom. 805/97. sz. határozatával, a Btk. 226. §-ába ütköző hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás vétsége miatt tett feljelentést - miután a rendelkezésre álló adatok alapján kizárható volt, hogy a cselekményt rendőrök követték el -  1997. július 29-én  a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező XIV. kerületi Rendőrkapitányságra tette át. 
	A kapitányság Bűnügyi Osztályán 1997. augusztus 29-én a Btk. 170. § (2) bekezdésébe ütköző testi sértés miatt, ismeretlen tettes ellen rendelték el a nyomozást, 154-3925/1997. bü. számon. A nyomozás során meghallgatták az akciócsoport vezetőjét és három tagját, továbbá két kívülálló személyt, akik tanúi voltak az intézkedésnek. A közterület felügyelők elmondása szerint az intézkedésre nem a behajtási engedély hiánya, hanem a panaszos feleségének az engedélytől eltérő árusítása adott okot. Emiatt szándékoztak vele szemben helyszíni bírságot kiszabni. A panaszos az árusító hely mögött parkoló gépkocsijából kiugorva a felügyelőknek támadt, szidalmazta őket, majd egyiküket a cipőjével meg akarta ütni. Mivel ez nem sikerült, odarohant a gépkocsijához és a kesztyűtartóból kivett csavarhúzóval rájuk támadt. A támadást a panaszos hátúról történő lefogásával és keze hátracsavarásával próbálták elhárítani. A csavarhúzót csak úgy tudták elvenni, hogy a kocsiajtót rácsapták a kezére. A dulakodás közben a panaszost a földre teperték. Amikor elengedték, újra nekik támadt és ekkor könnygázzal lefújták.
	A meghallgatott kívülálló szemtanúk az intézkedés okáról nem tudtak nyilatkozni, de a dulakodás kialakulásával, a panaszos támadásával kapcsolatban a közterület felügyelők által elmondottakat megerősítették.
	A nyomozást 1997. október 22-én, a Be. 139. § (1) bek. a) pontja alapján - mivel az eljárás során megállapították, hogy nem történt bűncselekmény - megszüntették. Az indoklás szerint "a büntetőeljárás során megállapítást nyert, hogy a feljelentő a sérüléseit a vele szemben jogszerűen eljáró hivatalos személyek intézkedése közben szerezte".
	A nyomozóhatóság megnyugtatóan bizonyította, hogy a panaszos sérüléseit az általa tanúsított támadó magatartás megfékezése során szenvedte el. A közterület-felügyelők által a panaszossal szemben alkalmazott testi kényszer és a könnygáz használata arányban volt a támadás intenzitásával és veszélyességével. Mindezek alapján a nyomozás megszüntetése is megalapozott volt. 
	A lefolytatott nyomozás eredményétől függetlenül, a vizsgálat során megállapítottam, hogy a XIV. kerületi Rendőrkapitányság azzal, hogy a panaszos feljelentésének felvételét megtagadta, megsértette a büntetőeljárás szabályait. A feljelentett cselekmény Ügyészségi Nyomozó Hivatal által megállapított minősítését önkényesen - a nyomozás elrendelésekor - megváltoztatták. A feljelentést a rendőrségen 1997. július 31-én iktatták, de a nyomozás elrendelésére csak egy hónappal később került sor, az iratokban nincs nyoma a feljelentés kiegészítés elrendelésének. Nem szerezték be a feljelentő sérüléseinek gyógytartamára vonatkozó, a 16/1969. (Eü. K. 7.) EüM utasítás előírásainak megfelelő látleletet, az iratokban csak a SOTE baleseti ambulanciáján felvett - nem látleletnek minősülő - vizsgálati leírás található. Nem felelt meg a Be. előírásainak az sem, hogy a bizonyítási eljárás során a tanúkat meghallgatási jegyzőkönyvben - nem tanúként, hanem meghallgatottként - hallgatták ki. A jegyzőkönyvek csak részben feleltek meg a tanúkihallgatási jegyzőkönyvek formai követelményeinek. Mivel a meghallgatottak nem tanúként szerepeltek, az igazmondásra történő figyelmeztetésük eljárásjogi jelentőséggel nem bírt. A meghallgatottakat nem nyilatkoztatták az érdekeltségükről, elfogultságukról. A nyomozást megszüntető határozatot nem kézbesítették a feljelentőnek. 
	A felsorolt szabálytalanságok sértették a büntetőeljárás szabályait, ezáltal a jogállamiság és annak lényegi elemét képező jogbiztonság alkotmányos követelményét is.
	2. A Fővárosi Közterület-felügyelet igazgatója 1997. július 21-én tett feljelentést a panaszos ellen a Btk. 229. § (1) bekezdésébe ütköző hivatalos személy elleni erőszak bűntettének alapos gyanúja miatt. A XIV. kerületi rendőrkapitányság Vizsgálati Osztálya a nyomozás megtagadásáról 1998. február 6-án hozott határozatot, 154-3611/97. bü. számmal, a Be. 127. § (1) bekezdés b) pontja alapján, büntethetőséget kizáró ok miatt. A határozat indoklása szerint "a panaszost az Országos Pszichiátriai és Neurológiai Intézet 1996 óta rendszeresen kezeli ún. Alzheimer kór betegséggel. Nevezett személy képtelenné vált cselekménye következményeinek felismerésére, illetőleg arra, hogy a felismerésnek megfelelően cselekedjék".
	A hatályos Büntető Törvénykönyv 24. §-ának (1) bekezdése szerint "nem büntethető, aki a cselekményt az elmeműködés olyan kóros állapotában - így különösen elmebetegségben, gyengeelméjűségben, szellemi leépülésben, tudatzavarban vagy személyiségzavarban - követi el, amely képtelenné teszi e cselekmény következményeinek felismerésére vagy arra, hogy e felismerésnek megfelelően cselekedjék." Annak eldöntése, hogy a terhelt kóros elmeállapotú-e, s az a büntethetőséget kizáró szintet eléri-e, szakértői kérdés. Az iratok között szakértő kirendelésére vonatkozó határozat, elmeszakértői vélemény nem található. A nyomozóhatóság a kérdést a panaszos feleségének kérésére kiadott - a kezelőorvostól származó - orvosi értesítés alapján döntötte el, amely azonban nem volt alkalmas a kóros elmeállapot igazolására.
	A nyomozás megtagadásáról szóló határozat meghozatalának több mint féléves késedelme, illetve az ügy lezárásának módja sértette a büntetőeljárás szabályait, ezáltal a jogállamiság és annak lényegi elemét képező jogbiztonság alkotmányos követelményét is. 
	Amint azt az OBH 5487/1996. számú ügyben már megállapítottam, az Alkotmánybíróság mindenkire kötelező értelmezése, illetve az országgyűlési biztosok töretlen gyakorlata szerint az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság nélkülözhetetlen elemeként értelmezett jogbiztonság megköveteli, hogy meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásához tudják igazítani (25/1992. AB határozat, Beszámoló az állampolgári jogok országgyűlési biztosának és általános helyettesének tevékenységéről, Magyar Közlöny 1997. 61/II.). Ebből adódóan megállapítható, hogy az államhatalom jogállami működése megköveteli azt, hogy az állam nevében eljáró személyek, így az állampolgárok ügyeiben vagy velük szemben eljáró, intézkedő rendőrök a jogszabályi előírásokat maradéktalanul betartsák. A vizsgálat során megállapítottam, hogy a XIV. kerületi Rendőrkapitányság Bűnügyi és Vizsgálati Osztályainak a konkrét ügyekben végzett munkája nem felelt meg a büntetőeljárás szabályainak.
	A fentiek alapján, az eljárási szabályok sérelmén kívül, a jogállamiság és annak nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság keretébe tartozó tisztességes eljárás sérelme miatt az alkotmányos visszásság megállapítható.

	Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a budapesti rendőrfőkapitánynak, hogy a hasonló jogszabálysértések elkerülése érdekében tegye meg a hatáskörébe tartozó, szükséges intézkedéseket.
	Intézkedéseiről, illetve az ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról az ajánlás kézhezvételét követő harminc napon belül adjon tájékoztatást.

Budapest, 2000. június 19.

Gönczöl Katalin