OBH 2365/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

Panaszos 1998. március 30-án beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához Csokonyavisonta Képviselőtestületének hulladékgyűjtésről  szóló 4/1997.(II.14.) számú rendeletében foglaltakat sérelmezve. Beadványában két szempontból is aggályosnak tartja a helyi szabályozást, egyrészt azért, mert az üdülőtulajdonosok speciális helyzetét a kötelező szolgáltatás igénybevételének időtartama szempontjából nem veszi figyelembe, másrészt azért mert más-más díjat állapít meg az állandó lakosok és az üdülőtulajdonosok számára. Panaszos beadványában a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal Törvényességi Felügyeleti Osztálya által az ügy kivizsgálása kapcsán folytatott eljárást is kifogásolta, megkérdőjelezve azon felhívás jogszerűségét, amelyben a Közigazgatási Hivatal a panaszosnak az Alkotmánybírósághoz fordulást tanácsolta.
Az ügyben a jogbiztonság és a diszkrimináció elvével összefüggő visszásság lehetősége miatt indult eljárás.
A megállapított tényállás
A Csokonyavisonta jegyzője által megküldött önkormányzati rendeletből kitűnik, hogy a kötelező szemétszállítás igénybevétele 12 hónapra terjed ki. A rendelet 7. § (2) bekezdése  a következőképpen rendelkezik:
" A hulladék elszállítása  kéthetente - minden páros hét szerdai napján - történik a község területén. Az üdülőterületen április 1. és szeptember 30. között minden szerdán, október 1. és március 31. között minden páratlan hét szerdai napján történik."
Az 1. számú melléklet szerint a szemétszállítás díja az üdülőterületen 210 Ft havonta, Csokonyavisonta község területén 155 Ft havonta.
Panaszos a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatalhoz fordult.
A Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal panaszosnak küldött tájékoztató leveléből  kiderül, hogy a Közigazgatási Hivatal Vezetője - az önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 98. § (2) bekezdése a. ) pontjában biztosított jogkörében eljárva megvizsgálta a rendelet elfogadásának napján, a képviselőtestület üléséről készült jegyzőkönyvet, valamint a rendeletet és miután megállapította, hogy a rendelet 11.§ (4) bekezdése valamin a rendelet 1. számú melléklete törvénysértő, felhívta Csokonyavisonta község Képviselőtestületét az önkormányzati rendelet módosítására, illetve arra, hogy az üdülőingatlanok vonatkozásában az üdülési időtartam figyelembevételével állapítsa meg a szemétszállítási díjat. Ezt a felhívást azonban a Képviselőtestület a 112/1997. (VII.28.) számú határozatával elutasította. A Közigazgatási Hivatal  felhívása kifejezetten arra irányult, hogy a képviselőtestület az üdülőingatlanok vonatkozásában az üdülési időtartam figyelembevételével állapítsa meg az elvégzendő szolgáltatással arányos szemétszállítási díjat. A képviselőtestület elutasító válaszát az alábbiakkal indokolta:
Az Önkormányzat szerződéses partnere útján egész éven át biztosítja  a szemétszállítást az üdülőterületen, mivel ott állandó lakosok is élnek. Ezen kívül a fürdő egész éven át nyitva tart, így a nyaralók miatt akkor is biztosítani kell kéthetenként a szemétszállítást, ha arra az üdülőtulajdonosok részéről nincs igény. Az üdülési szezon hat hónapjában az Önkormányzat  heti rendszerességgel biztosítja a szemétszállítást, ami többlet-szolgáltatásként jelentkezik. A többlet-szolgáltatás díját az Önkormányzat átvállalni nem tudja, viszont a szállító céggel szemben vállalt összeget ki kell fizetnie. 

Csokonyavisonta jegyzője megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy hasonló jellegű panasz az önkormányzathoz nem érkezett, a jelenlegi rendelet módosítását az önkormányzat nem tervezi, a képviselőtestület elé terjesztett rendelet-tervezethez az előterjesztő indoklást sem szóban sem írásban nem fűzött. A rendelet előkészítése során egyediesítést szolgáló megoldás nem merült fel.  

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár.
(2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné, a szerződés megkötésének időpontjában feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja.

1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról

A fővárosi, megyei közigazgatási hivatal

98. § (1) A fővárosi, megyei közigazgatási hivatal (továbbiakban: közigazgatási hivatal) államigazgatási feladatokat ellátó költségvetési szerv. A közigazgatási hivatal működésének költségeit az Országgyűlés a költségvetési törvény "Belügyminisztérium" fejezetében, elkülönítetten biztosítja.
(2) A közigazgatási hivatal vezetője a fővárosban és a megyében
a) ellátja a helyi önkormányzatok, a helyi kisebbségi, valamint a kisebbségi települési önkormányzatok törvényességi ellenőrzését, a mérlegeléssel hozott önkormányzati döntésnek kizárólag a jogszerűségét vizsgálhatja;
b)
c) ellátja a törvényben megállapított, továbbá a Kormány által hatáskörébe utalt államigazgatási feladatokat, hatásköröket, hatósági jogköröket;
d)
e) a törvényességi ellenőrzés során szerzett tapasztalatai alapján az önkormányzat gazdálkodását érintő vizsgálat lefolytatását kezdeményezheti az Állami Számvevőszéknél;
f) összehívja a képviselő-testület ülését, ha a 12. § (1) bekezdése szerint tett indítványnak a polgármester tizenöt napon belül nem tesz eleget;
g) a feladat- és hatáskörébe tartozó ügyben az önkormányzat kérésére szakmai segítséget nyújt.
(3) A közigazgatási hivatal vezetője törvényességi ellenőrzési jogkörében vizsgálja, hogy a helyi önkormányzat, a helyi kisebbségi, valamint kisebbségi települési önkormányzat
a) szervezete, működése, döntéshozatali eljárása,
b) döntései (rendelete, határozata),
c) bizottsága, részönkormányzata, polgármestere, főpolgármestere, megyei közgyűlés elnöke, társulása által hozott önkormányzati határozat megfelel-e a jogszabályoknak.
99. § (1) A közigazgatási hivatal vezetője a törvényességi ellenőrzés körében - határidő tűzésével - felhívja az érintettet a törvénysértés megszüntetésére. Az érintett a felhívásban foglaltakat köteles megvizsgálni és a megadott határidőn belül az annak alapján tett intézkedésről vagy egyet nem értéséről a közigazgatási hivatal vezetőjét tájékoztatni.
(2) Ha a megadott határidőn belül intézkedés nem történt, a közigazgatási hivatal vezetője kezdeményezheti:
a) az Alkotmánybíróságnál a törvénysértő önkormányzati rendelet felülvizsgálatát és megsemmisítését;
b) a törvénysértő határozat bírósági felülvizsgálatát;
c) a képviselő-testület összehívását a törvénysértés megszüntetésére, a képviselő-testület tisztségviselője felelősségének megállapítását.

1989. évi XXXII. törvény az Alkotmánybíróságról

Az Alkotmánybíróság hatásköre
1. § Az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozik:
b) a jogszabály, valamint az állami irányítás egyéb jogi eszköze alkotmányellenességének utólagos vizsgálata;
20. § Az Alkotmánybíróság az arra jogosult indítványa alapján jár el.
(2) Az 1. § b) pontja szerinti eljárást bárki indítványozhatja.
37. § Az alkotmányellenesség utólagos megállapítását kezdeményező indítványban javasolni kell a jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszközének teljes vagy részbeni megsemmisítését.

Csokonyavisonta község Önkormányzata Képviselőtestületének 4/1997. (II. 14.) számú rendelete a köztisztaság fenntartásáról, a települési szilárd hulladék gyűjtéséről és elszállításáról, a közterületek tisztántartásáról, az állatok tartásáról

7.§ (1) Háztartási hulladék kukában és nylon zsákban gyűjthető és tárolható. Az ingatlan tulajdonosa a hulladékot az ingatlan bejárata elé az útpadka szélére köteles kirakni szállítási napokon reggel 7 óráig. Egy zsákban, edényben összegyűjtött szemét súlya a 33 kg-ot nem haladhatja meg.
(2) A hulladék elszállítása kéthetente - minden páros hét szerdai napján - történik a község területén. Az üdülőterületen április 1. és szeptember 30. között minden szerdán, október 1. és március 31. között minden páratlan hét szerdai napján történik.   

Az érintett alkotmányos jogok

13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

A vizsgálat megállapításai
1.) A képviselőtestület által hozott rendeleten alapuló díjszámítás

Amint azt az Alkotmánybíróság az 55/1998. (XI. 27.) számú határozatában kifejtette, a Ptk. 201. § (2) bekezdése nem abszolút tilalomként nyilvánítja ki a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás értékkülönbségének előfordulását, hanem megtámadási lehetőséget biztosít a sérelmet szenvedő fél számára. A jogvita elbírálása a rendes bíróság hatáskörébe tartozik. Az Alkotmánybíróság pedig a normakontroll szabályai alapján vizsgálhatja meg és bírálhatja el, hogy valamely jogszabály - és a jogszabályok között valamely önkormányzati rendelet - sérti-e a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének a Ptk. 201. § (1) bekezdésében megfogalmazott követelményét. Az országgyűlési biztos vizsgálatának tárgya a közszolgáltatást végző cég eljárása, mivel azonban  a közszolgáltató nyilvánvalóan az önkormányzati rendelet szabályainak betartásával járt el, a vizsgálatot a rendeletre is ki kellett terjeszteni.
Az 1122/B/1996. AB határozatában az Alkotmánybíróság már rámutatott a következőkre. Az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybe vételéről szóló 1995. évi XLII. törvény 2. §  f) pontjában foglalt törvényi szabályozás alapján az önkormányzat jogosultsága, hogy a települési szilárd hulladék elszállítása díjáról rendelkezzék. Az önkormányzat a díjfizetés alapja meghatározásánál is nagyfokú önállósággal rendelkezik. Mivel azonban - törvényi felhatalmazás alapján - szerződéses jogviszony elemét szabályozza, tiszteletben kell tartania a polgári jog olyan általános alapelvét, mint a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűsége". (ABH 1997, 860.)
A Polgári Törvénykönyvnek ez az általános háttér-jogszabály jellege ugyan nem változtat a jogszabályok alkotmányos hierarchiáján, de azt a kötelezettséget rója a jogalkotó szervekre és a jogalkalmazókra, hogy a Ptk. elveit a rokon jogszabályok alkotása és alkalmazása során érvényesítsék.
A szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének tiszteletben tartása olyan alapvető követelmény az önkormányzatokkal szemben, amelyet a szemétszállítási díj meghatározására irányuló rendeletalkotásukkor nem hagyhatnak figyelmen kívül. Mindez nemcsak a Ptk. idézett előírásából, hanem bevezető rendelkezéseinek bizonyos alapelveiből is következik. A jóhiszeműség és a tisztesség elvének való megfelelés Ptk.-beli szabálya erősíti az önkormányzatokkal szemben azt a követelményt, hogy amikor a szemétszállítási díj meghatározásakor a díj összegét nem a tényleges szemétkibocsátáshoz és annak elszállításához, hanem azt tükröző más mutatóhoz (pl. a helyiségek száma, lakásban élő személyek száma, kiürített tartóedények száma, űrmérete stb.) kötik, fokozottan törekedjenek a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének megvalósítására.
Az Alkotmánybíróság 26/1997. (IV. 25.) AB határozatában alkotmányos követelménynek nyilvánította, hogy valamely közszolgáltatás díja megállapításánál a jogalkotó az érintett csoportokhoz tartozók körülményeit megfelelő figyelemmel, körültekintéssel és méltányossággal értékelje (ABH 1997, 486.). A díjmegállapítás tehát nem lehet önkényes, az objektív ismérveknek megfelelően meghatározott igénybe vevői körre (körökre) pedig azonos tartalmú, illetve joghatású rendelkezéseket kell alkotni. Amennyiben azonban a jogalkotó az érintettek szempontjait nem azonos körültekintéssel és figyelemmel állapítja meg, az Alkotmány 70/A. §-ába ütköző, alkotmányellenes megkülönböztetést alkalmaz. Az Ör. 16. § (3) bekezdése - azáltal, hogy nem volt figyelemmel arra, hogy a magasabb helyiségszámú ingatlanokat nem feltétlenül több személy lakja, illetve használja, különösen pedig, hogy a több helyiségből álló ingatlanból nem feltétlenül származik több elszállítandó szemét, nem tett eleget ennek az alkotmányos követelménynek.
Az Alkotmánybíróság az 54/1998. (XI. 27.) számú határozatában a vizsgált önkormányzati rendelet vonatkozásában - amely lakóegységenként 3850 Ft/év, üdülőegységenként pedig 3300 Ft/év összegben állapította meg a szemétszállítási díjat - a következőket állapította meg: Az önkormányzati rendelet azáltal, hogy az életkörülményeik, így lakóhelyük szerint eltérő körbe tartozó személyekre vonatkozóan csupán csekély eltérést tartalmazó rendelkezést állapított meg, s nem alkotott az eltérő jellegű és rendeltetésű ingatlanok tulajdonosi csoportjait érintő, kellően differenciált szabályozást, az Alkotmány 70/A. §-ába ütköző hátrányos megkülönböztetést valósít meg. Ezen jogi indoklás mögött az a megfontolás húzódik meg, amely szerint az üdülőtulajdonosok pusztán azon tény következtében, hogy ingatlanaikat ritkábban használják mint az állandó lakosok, következésképp kevesebb szemetet produkálnak egységnyi idő alatt nem kerülhetnek hátrányosabb helyzetbe mint az állandó lakosok. Ha az üdülőegységekre  - nem kellő differenciálást kifejező - alacsonyabb díjtételek megállapítása estén az önkormányzati rendelet ilyen minősítést kap, akkor értelemszerűen nem számíthat kedvezőbb megítélésre az az önkormányzati rendelet sem, amely nem hogy kevéssel alacsonyabb, hanem éppen ellenkezőleg, magasabb díjtételt állapít meg az üdülőkre nézve mint az állandóan használt lakások vonatkozásában. Ez utóbbi szabályozás ugyanis két vonatkozásban is aggályos: Egyrészt azért mert az azonos időegységre számított díj nominálisan is magasabb az üdülők esetén mint a község területén, másrészt azért, mert az üdülési szezon hosszának - és az üdülők elnéptelenedésének -figyelembe vételére a szabályozás nem alkalmas. 
Az eltérő értékű szolgáltatások ellenértékének egységes díjtételszámítással történő meghatározása ellentétes a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének Ptk.-beli elvével. A vizsgált esetben azonban az önkormányzat nem azonos hanem magasabb díjtételt állapított meg egy - az általános felfogás szerint alacsonyabb értékű - szolgáltatás ellenértékeként. A vizsgálat ezért annak megállapítására irányult, hogy létezik-e olyan tényező amely a vizsgált esetben - az általános felfogástól eltérően - az üdülőtulajdonosok részéről igénybe vett magasabb értékű szolgáltatás fennálltát alátámasztja. Ezt a szempontot az a megfontolás indokolta, hogy a díjtétel megállapításának szabályozásakor az üdülőtulajdonosok  mint az állandó lakosoktól eltérő jellemzőkkel bíró fogyasztók csoportja sajátosságait az önkormányzat köteles figyelembe venni, ami természetesen nem a kevesebb szemét "előállításának" vélelme automatikus elfogadását jelenti, hanem egy olyan szabályozás megteremtését amely alkalmas a szolgáltatás díjának ténylegesen igénybevett szolgáltatáshoz igazítására szemben az átalány-jellegű szabályozással. Önmagában az önkormányzati rendelet 7.§-ának (2) bekezdése nem bizonyítja a keresett tényező fennálltát. Az tehát, hogy a rendelet értelmében az április 1-től szeptember 30-ig terjedő időszakban a szolgáltató az üdülőterületen hetente szállítja el a szemetet, míg a község területén kéthetente, nem tekinthető olyan tényezőnek amely a magasabb szintű szolgáltatásnak az üdülőtulajdonosok általi tényleges igénybevételét bizonyítaná. Az önkormányzat a közigazgatási hivatallal folytatott vitájában két indokot hozott is felhozott a magasabb díj megállapításának alátámasztására. Az egyik az, hogy az üdülőterületen állandó lakosok is élnek, a másik az, hogy az üdülőtulajdonosok igényeitől függetlenül a nyaralóvendégek által produkált szemét-mennyiséget egész évben el kell szállítani. A fent idézett két indok nem egyszerűen azért elfogadhatatlan mert nem alkalmas az üdülőtulajdonosok által igénybe vett szolgáltatás magasabb színvonalának igazolására, hanem azért, mert kifejezetten egy másik fogyasztói csoport ( az állandó lakosok, illetve a nyaralóvendégek ) által igénybe vett szolgáltatás díjának az üdülőtulajdonosokra való áthárítása szándékát fejezi ki. Az önkormányzat tehát elismerten olyan költségeket hárít az üdülőtulajdonosokra, amely költségek az érintetteket jogszabály szerint nem terhelhetik. 
A fent kifejtettekre tekintettel megállapítom, hogy alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz az önkormányzat a tulajdonjog vonatkozásában, amikor az üdülőtulajdonosok által ténylegesen igénybe nem vett szolgáltatásért ellenszolgáltatást állapít meg.
Alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz a tulajdonjog és a diszkrimináció tilalma mint alkotmányos alapelv vonatkozásában az önkormányzat azzal is, hogy az üdülőtulajdonosok - a szemétszállítás mint szolgáltatás igénybe vétele szempontjából egyedi csoport - sajátos helyzetéből fakadó elbírálást lehetetlenné tevő szabályozást állapít meg.

Bár a beadvány az önkormányzati rendeletet ebből a szempontból nem kifogásolta, az azonban azért is vizsgálatot igényelt, mert a szemétszállítás díját ingatlanonként állapítja meg. A szemét mennyisége nyilvánvalóan nem áll egyenes arányban az ingatlanok számával. Amint azt az Alkotmánybíróság az 55/1998. (XI. 27.) számú határozatában megállapította, az igazi arányosságot az olyan tartalmú rendelkezés valósíthatja meg, amely a díjtétel megállapítását az elszállított szemét mennyiségéhez igazítja. Az Alkotmánybíróság azonban idézett döntésében a tényleges szemét mennyiségéhez igazodó díjra vonatkozó szabályozást nem abszolút elvárásként állította a jogalkotó elé és nem helyezte kilátásba a jövőre nézve azt sem, hogy az ennek meg nem felelő szabályozás sorsa az Alkotmánybíróság által folytatott vizsgálat eredményeként csak a megsemmisítés lehet. Ami biztosan megállapítható az Alkotmánybíróság gyakorlatából, az az, hogy a fenti fogalmakra alapozott, illetve a helyiségek számán alapuló szabályozás alkotmánysértő volta miatt minden esetben megsemmisítésre számíthat. A szemétdíjnak helyiségenkénti megállapítása hátrányos megkülönböztetést képez a nagyobb lakás tulajdonosai (használói) terhére a kisebb lakás használóival szemben. Ezt pedig az Alkotmány 70/A. § kifejezetten tiltja, sőt büntetni rendeli.
Ez azonban az alkotmányossági elvárások minimumát fejezi ki. A maximum - tehát ami az arányosság követelményének a leginkább megfelel - a szemét mennyiségéhez igazodó díjszámítás. Amennyiben a felszámítható díj alapjának szempontjából a szolgáltatást igénybe vevő személyek számától teljesen független "ingatlan", "lakóegység", "üdülőegység" fogalmára mint egységre építő szabályozást tekintjük egy képzeletbeli skála egyik végpontjának, a tényleges szemét mennyisségéhez igazodó számítást pedig a másik végpontnak, megállapíthatjuk, hogy az ez utóbbihoz közelítő megoldások az alkotmányossági kritériumoknak is jobban megfelelnek. A kérdés alkotmányjogi megítélésének nehézsége abban áll, hogy a Ptk.-nak az egyenértékűség vélelmére és védelmére vonatkozó rendelkezéseit nehéz az alkotmányjog "nyelvére lefordítani", éppen azért mert a Ptk maga sem abszolút szabályként kezeli ezeket az elveket, illetve azért mert azoknak - optimális esetben a Ptk-val azonos jogforrási szinten elhelyezkedő jogszabályokkal szemben is érvényesülnie kell. Minden esetben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz azonban az olyan szabályozáson alapuló gyakorlat, amely a ténylegesen képződő szemét mennyiségétől független számítási alapra, például az ingatlanra mint számítási alapra  támaszkodik, mivel - hasonlóan a díjak helyiségenkénti meghatározásához - lehetlenné teszi a szolgáltatás valóságos értékének megállapítását. ( 55/1998. számú AB határozat )  

 2.) A Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal eljárásával kapcsolatos panasz
 
A Közigazgatási Hivatal eljárását a következő szempontok alapján elemezhettem: Megfelelt-e a jogszabályok előírásainak a Közigazgatási Hivatal eljárása a panaszos által benyújtott beadvány vizsgálatakor, illetve okozott-e az általa folytatott eljárás alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmet.
Az elemzés során megállapítottam, hogy a Hivatal 1997. július 22-én kelt levelében felkérte az önkormányzati képviselőtestületet a szemétszállítási rendelet módosítására. A Közigazgatási Hivatal felhívásának a képviselőtestület általi elutasításával kialakult helyzet az önkormányzati törvény rendelkezései szempontjából azonos azzal, mint amikor a képviselőtestület a Közigazgatási Hivatal felhívására nem intézkedik. Az Alkotmánybírósághoz fordulás azonban a Közigazgatási Hivatal részéről megfontolt döntést igényel, az önkormányzati törvény nem is határoz meg arra vonatkozóan határidőt. A panaszos által a Közigazgatási Hivatalhoz benyújtott panasz érkezésekor a Közigazgatási Hivatal már túl volt az önkormányzati törvény által meghatározott intézkedések megtételén és az Alkotmánybírósághoz fordulás lehetőségét mérlegelte. A Közigazgatási előtt már folyamatban lévő eljárástól függetlenül érkezett a panaszos beadványa, amelyre adott válaszában a Közigazgatási Hivatal a panaszost a jogszabályoknak megfelelően tájékoztatta az Alkotmánybíróság előtti eljárás megindításának lehetőségéről, illetve az Alkotmánybíróság által vizsgált jogszabály időbeli hatályáról. Mindezek alapján megállapítottam, hogy a Közigazgatási Hivatal eljárása nem sértette a beadványt tevő panaszjogát, mivel a benyújtott panaszt megvizsgálta és álláspontjáról is tájékoztatta a panaszt tevőt, valamint a panaszos által igénybe vehető eszközre - az Alkotmánybírósághoz fordulás jogára is felhívta a panaszos figyelmét. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárásában az alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem eljárási feltételnek minősül, így annak hiányában a panaszt érdemben nem vizsgálhatom. 

Kezdeményezés      

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§-ában biztosított jogkörömben eljárva felkérem Csokonyavisonta község Önkormányzatának Képviselőtestületét, hogy a 4/1997. (II. 14.) számú rendeletét a fent kifejtett alkotmányossági megfontolásoknak megfelelően módosítsa. 

Budapest, 1999. február 23.

Dr. Polt Péter