OBH 2329/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Budapest VI-VII. kerületi Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság, személyi sérüléssel nem járó közúti közlekedési baleset okozása miatt, tárgyalás nélkül figyelmeztetésben részesítette. A határozat elleni fellebbezései nem vezettek eredményre. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
51. § (1) Ha a szabálysértés tényállása tisztázott, és a nevelőhatás így is elérhető, a szabálysértési hatóság az elkövetővel szemben tárgyalás nélkül figyelmeztetést, elkobzást alkalmazhat, pénzbírságot szabhat ki, kártérítést állapíthat meg.
(2) A tárgyalás nélkül hozott határozat ellen a kézbesítéstől számított nyolc napon belül kifogást tehet, akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz.
(3) A kifogás alapján a szabálysértési hatóság a határozatát tárgyalás nélkül visszavonhatja, vagy - a kifogást tevő javára - módosíthatja.

1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól
3. § (1) Aki a közúti közlekedésben részt vesz, köteles
a) a közúti forgalomra, valamint a közútnak és környezetének a védelmére vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket megtartani;
b) a közúti jelzések rendelkezéseinek, továbbá a forgalom irányítására, ellenőrzésére jogosultak utasításainak eleget tenni;
c) úgy közlekedni, hogy a személy- és vagyonbiztonságot ne veszélyeztesse, másokat közlekedésükben indokolatlanul ne akadályozzon, és ne zavarjon.

Megállapított tényállás:
	A panaszos - dr. M.Gy. - 1996. december 31-én Budapesten, a II. kerületi Szpáhi utcából személygépkocsijával jobbra kanyarodott a Bég utcába. A Bég utcában, vele szemben közlekedett az N.Z. által vezetett személygépkocsi. A két gépkocsi összeütközött, mindkettőben anyagi kár keletkezett, személyi sérülés nem történt. A gépkocsivezetők a felelősség kérdésében a helyszínen nem tudtak megegyezni, ezért N.Z. rendőri intézkedést kért. A rendőr kiérkezéséig a járműveket elmozdították a helyükről. A helyszínen intézkedő rendőr a panaszos felelősségét állapította meg. A baleset helyszínén helyszínvázlat készült, a tényállás alapján a rendőr szabálysértési feljelentést tett a panaszos ellen. A helyszínen egy kívülálló tanú volt, mindkét gépkocsiban a vezetőn kívül egy utas tartózkodott. Az úttest havas, jeges volt.      
	A Budapest VI-VII. kerületi Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság tárgyalás tartása nélkül figyelmeztetésben részesítette a panaszost, egyben megállapította N.Z. vétlenségét.
	A panaszos a határozat ellen kifogással élt, ezért a szabálysértési hatóság 1997. március 5-én tárgyalást tartott. A feleken kívül meghallgatták a panaszos feleségét, aki utasként jelen volt a balesetnél, továbbá a panaszos által megjelölt kívülálló tanút. A tárgyalás alapján a szabálysértési hatóság a kifogást elutasította, korábban hozott határozatát fenntartotta. 
	A panaszos törvényes határidőn belül fellebbezett a határozat ellen. A benyújtott fellebbezést a II. fokon eljáró BRFK Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya elbírálta. 1997. május 28-án kelt határozatában az I. fokú szabálysértési hatóság határozatát hatályon kívül helyezte, egyben új eljárást rendelt el. Az indoklás szerint a rendelkezésre álló adatok alapján nem volt megnyugtatóan megállapítható a felelősség kérdése. Az iratokat azzal küldték vissza, hogy az adatok pontosításán kívül meg kell hallgatni N.Z. utasát is. 
	A megismételt eljárásban az 1997. július 21-én és augusztus 18-án tartott  tárgyalások során a szabálysértési hatóság meghallgatta N.Z. utasát és a feleket, ennek ellenére nem sikerült pontosan tisztázni az ütközés helyét a felezővonalhoz viszonyítva. 1997. augusztus 18-án a szabálysértési hatóság igazságügyi gépjármű szakértőt rendelt ki a vitatott kérdések eldöntésére. A szakértői vélemény megállapítása szerint a Szpáhi utcából nem lehet úgy bekanyarodni a Bég utcába - még a jobb oldali, belső íven lévő járdasarokra való felhaladással sem - hogy a kanyarodó jármű ne lépje át a Bég utca úttestjének képzeletbeli felezővonalát.
	A panaszos 1997 november 4-én észrevételezte a szakértői véleményt és nem fogadta el az ütközési pontra vonatkozó megállapításokat. 1997. november 5-én a szabálysértési hatóság újabb határozatot hozott, amelyben korábbi határozatával megegyezően, dr. M.Gy. felelősségét állapította meg és ezért figyelmeztetésben részesítette és a szakértői díj címén keletkezett költség megtérítésére kötelezte. A panaszos fellebbezését a II. fokú szabálysértési hatóság 1998. március 3-án elutasította és az I. fokú határozatot helybenhagyta.
	A panaszos 1998. március 27-én panasszal élt az Országgyűlési Biztosok Hivatalában. Ezzel párhuzamosan felügyeleti intézkedés iránti kérelemmel fordult az Országos Rendőrfőkapitánysághoz. Az ORFK Igazgatásrendészeti Főosztály Szabálysértési Alosztálya 1998. július 22-én hozott határozatában a korábbi határozatokat hatályon kívül helyezte, dr.M.Gy.-vel szemben az eljárást bizonyítottság hiányában megszüntette és úgy határozott, hogy a felmerült eljárási költséget az állam viseli.  

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszbeadvány és a Budapest VI-VII. kerületi Rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos ügyében eljáró hatóságok a rendelkezésükre álló adatok és a hatályos jogszabályok alapján hozták meg határozataikat. Az I. fokú eljárásban a bizonyítékok mérlegelése alapján a panaszos felelősségét állapították meg. A minden kétséget kizáró bizonyítást megnehezítette, hogy a járműveket a baleset pillanatában elfoglalt helyzetükből elmozdították és a havas útviszonyokra való tekintettel, értékelhető nyomokat sem lehetett a helyszínen találni.
	A szabálysértési eljárásban a tényállás tisztázása és a felelősség kérdésével összefüggő adatok mérlegelése a szabálysértési hatóságok feladata. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A szóban forgó esetben erre utaló adatok nem merültek fel.
	A panaszos az eljárás minden szakaszában zavartalanul élhetett jogorvoslati jogaival, észrevételeit, indítványait figyelembe vették. A szabálysértési hatóság felügyeleti szerve a jogerős határozat hatályon kívül helyezésével, felügyeleti jogkörében eljárva a panaszos számára kedvezően megváltoztatta a sérelmezett döntést.
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 1999. október 9.

Dr. Polt Péter