OBH 2291/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindítása:
	Az ügyvédi iroda panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert az ORFK Központi Bűnüldözési Igazgatóságán folyó két büntetőeljárásban kb. egy éve előzetes letartóztatásban lévő védenceik ügyében a fogvatartottakat megillető jogok, illetve a védelem jogai sérelmet szenvedtek. A beadvány tíz pontban csoportosította a panaszosok által sérelmezett tényeket. 
	A fentiek alapján az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére, illetve a 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamisághoz, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1) bek.) 
Védelemhez való jog (Alk. 57. § (3) bek.

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók.
(2) A hatóságoknak az eljárás során biztosítaniuk kell az állampolgári jogokat korlátozó kényszerintézkedések törvényességét.
(3) A hatóságok tartoznak az eljárás résztvevőit jogaikról tájékoztatni és kötelességeikre figyelmeztetni.
44. § (6) A fogva lévő terhelt a védőjével szóban és írásban ellenőrzés nélkül érintkezhet.
97. § (1) Az előzetes letartóztatottal szemben csak olyan korlátozásoknak van helye, amelyeket a büntetőeljárás feladatának megvalósítása, vagy a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz. Az előzetesen letartóztatott eljárási jogainak gyakorlásában, így különösen a védekezésre való felkészülésben, nem korlátozható.
(2) Az előzetesen letartóztatott
b) hozzátartozójával vagy más személlyel akár szóban, akár írásban ellenőrzés mellett érintkezhet.
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja,
d) hozzátartozóival és – az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával – más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot,
h) panasz, kérelem előterjesztésére jogosult,
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató-fogadási joga – a védőjével való érintkezés kivételével –, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntető eljárás eredményessége érdekében korlátozható.

19/1995. (XII. 13.) BM rendelet a rendőrségi fogdák rendjéről
2. § (1) A fogvatartott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjével kapcsolatot tarthat,
g) panasz, kérelem előterjesztésére jogosult, kártérítésre tarthat igényt.
3. § (1) A fogvatartott jogosult a 14. §-ban meghatározott feltételeknek megfelelő elhelyezésre, a folyamatos melegvíz-ellátásra, naponta zuhanyozásra, havonta egy alkalommal saját költségén a fogvatartásért felelős által biztosított fodrász igénybevételére, naponta legalább egy óra időtartamban – ellenőrzés mellett – a szabad levegőn való tartózkodásra.
6. § (5) A fogvatartott távbeszélő használatára a fogvatartást végrehajtó szerv lehetőségei szerint jogosult. A távbeszélő ellenőrzés mellett használható, az ellenőrzés tényéről a fogvatartottat tájékoztatni kell.
18. § (1) A fogvatartás során el kell különíteni:
c) a nyomozó szerv vezetőjének döntése szerint az ugyanabban a büntetőeljárásban szereplő gyanúsítottakat egymástól,
19. § (1) A fogda napirendjében kell meghatározni
b) a szabad levegőn tartózkodás időpontját.
7/1989. Legf. Ü. utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról
7. § (2) A Fővárosi Főügyészség fokozott felügyeletet gyakorol az ORFK Központi Bűnüldözési Igazgatóság (KBI) által nyomozott ügyekben, ha az eljárás tárgya
a) a Btk. XVII. és XVIII. Fejezetébe tartozó olyan bűncselekmény, mely az elkövetés módjára, szervezettségére, a sértettek széles körére, az okozott joghátrány nagyságrendjére figyelemmel kiemelkedő jelentőségű.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszosok beadványának fő tartalma, hogy védenceik az ORFK Központi Bűnüldözési Igazgatósága által folytatott 29/97. és 60/97. bü. számú büntetőeljárásokban kb. egy éve előzetes letartóztatásban vannak, oly módon, hogy lényegileg velük szemben az alapos gyanú nem nyert bizonyítást. Az előzetes letartóztatást a bíróság rendeli el. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hatásköre a bíróságokra és a bírói döntésekre nem terjed ki, ezért az előzetes letartóztatás megalapozottságát és időtartamát nem vizsgáltam. 
	A beadvány 1. pontja szerint a panaszosok védencei korábban - amikor a Gyorskocsi utcában tartották őket fogva - csak heti 20 percet töltöttek szabad levegőn (sétán). A beadványból nem tűnik ki, hogy az érintett személyek emiatt éltek-e panaszjogukkal és panaszaik ügyében milyen döntések születtek. A rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet alapján a rendőrségi fogdába történő befogadáskor a fogvatartottakat tájékoztatják jogaikról és kötelességeikről, valamint a fogda napirendjéről. Az Országos Rendőrfőkapitány 19/1996. utasításával kiadott Fogdaszolgálati Szabályzat 35. d) pontja szerint a fogdában a befogadást végző rendőr írásos tájékoztató átadásával (ha indokolt szóban is) ismerteti a fogvatartottal a jogait és kötelezettségeit, azok gyakorlásának módját, a fogda napirendjét. A napirendet minden zárkában el kell helyezni, ez egyebek mellett tartalmazza a szabad levegőn tartózkodás időpontját, időtartamát is. A Szabályzat 16. c) pontja szerint a fogdaparancsnok naponta köteles a fogdában szemlét tartani, ennek során minden fogvatartottat meg kell kérdeznie, hogy van-e panasza, kérelme és részére a kérelem, panasz előterjesztésére szolgáló lapot kell átadni. A napi szemle végrehajtásába lehetőség szerint be kell vonnia a fogvatartottak egészségügyi ellátását végző orvost, pszichológust. A fogvatartott helyben nem orvosolható panaszát, kérelmét, beadványát a fogvatartás alapját képező ügy előadójához kell eljuttatni, aki megteszi, kezdeményezi a szükséges intézkedéseket és erről írásban tájékoztatja az érdekelteket.
	A Gyorskocsi utcai fogda parancsnokától kapott tájékoztatás szerint az objektumban fogvatartottak létszáma miatt naponta átlagosan csak 20-25 perc szabad levegőn tartózkodást tudnak biztosítani a fogvatartottaknak. A séta és a fogdában történő minden egyéb mozgás (fürdő, WC-használat) zárkaegységenként történik, ezért egy zárkára csak ennyi idő biztosítható. További nehézségeket jelent a napirendben előírtak betartásában a sétálóudvarok száma és a személyzet korlátozott létszáma. A sétáltatás este 20 óráig folyamatosan történik. A szabad levegőn tartózkodásról a fogdában olyan nyilvántartást nem vezetnek, amelyből megállapítható lenne, hogy egyes fogvatartottak mikor vettek vagy nem vettek részt a sétán, ennek ellenére kizárható a panaszban megjelölt hetenkénti 20 perces időtartam. A ténylegesen biztosított napi 20-25 perc séta biztosítása azonban nincs összhangban a rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet 3. §-ában előírt időtartammal, ami sérti  a jogállamiság és jogbiztonság elvét és a fogvatartott jogait, ezért emiatt az alkotmányos visszásság megállapítható. 
	A beadvány 2. pontja szerint a Központi Bűnüldözési Igazgatóság fogdájában az ügyvédi beszélők törvénysértő módon zajlanak, amely a védelemhez való jogot súlyosan csorbítja. A védők összesen két ügyvédi beszélő helyiséget vehetnek igénybe, amelyek közül csak az egyik rendelkezik ún. átadó fiókkal az iratok részére. A gyanúsított és védője között törhetetlen, átlátszó műanyagból készült, furatokkal ellátott ablak van, ezért csak kiabálva tudnak kommunikálni, ami sérti az ügyvédi titoktartást, ezáltal a védelemhez való jog gyakorlását. A panaszos álláspontja szerint az ügyvéd és védence ily módon történő szétválasztása törvénysértő, mert a védő az ügyfelével az eljárás bármely szakában írásban és szóban ellenőrzés nélkül - tehát közvetlenül - érintkezhet. 
	A panaszt a helyszínen ellenőriztettem. Megállapítást nyert, hogy ebben a fogdában a belügyminiszter által kiadott fogdaépítési szabályzat szerint egy ügyvédi beszélő helyiséget kell biztosítani. A helyiségek számát a fogdák befogadóképessége alapján határozzák meg. A Központi Bűnüldözési Igazgatóság Vizsgálati Főosztály vezetője szerint a megnövekedett ügyvédi forgalom tette szükségessé, hogy egy - korábban a látogatásokra szolgáló helyiséget -második ügyvédi beszélőként használjanak. Ebben a helyiségben valóban nincs még kialakítva az iratok átadására szolgáló fiók, emiatt a védelemhez való jog alkotmányos büntetőeljárási alapelve sérelmet szenvedett. A védelemhez való jog tartalmát képezik a védő azon eljárási jogosítványai, illetve a hatóságok azon kötelezettségei, amelyek részéről a védelem ellátását lehetővé teszik, ide tartoznak természetszerűleg a védelem zavartalan és teljeskörű ellátását biztosító tárgyi feltételek is. Az Alkotmánybíróság már több határozatában [64/1991. (XII. 17.) AB hat., 30/1992. (V. 26.) AB hat.] kifejtette: az állam kötelessége az alapvető jogok tiszteletben tartására és védelmére, nem merül ki abban, hogy tartózkodnia kell megsértésüktől, hanem alkotmányos kötelezettsége az intézményvédelem, azaz gondoskodnia kell az érvényesülésükhöz szükséges feltételekről. Az ügyvédi beszélő jelenlegi hiányossága miatt az alkotmányos visszásság megállapítható. A Vizsgálati Főosztályvezető szerint a hiányosságot rövidesen ki fogják küszöbölni és a helyiségek komfortját is javítani szándékoznak. 
	Mindkét beszélő alkalmas arra, hogy az elválasztó ablakon keresztül, normális hangerővel, ugyanakkor az illetéktelen kihallgatás kizárásával folyhassanak a beszélgetések. A büntetőeljárás nyomozati szakában sem a büntetőeljárási törvény sem a fogvatartásról rendelkező jogszabályok nem teszik lehetővé hogy a védő és fogvatartott ügyfele fizikailag is közvetlenül érintkezzék. Nem ellentétes a jogszabállyal az olyan biztonsági rendszerek alkalmazása, amelyek lehetővé teszik a szóbeli érintkezést, az iratok cseréjét, de kizárják pl. rádiótelefon, fegyver vagy más eszközök átadását, illetve a védő megtámadását. A panasz helyszíni vizsgálata egyéb alkotmányos visszásságot nem tárt fel.
	A beadvány 3. pontjában a panaszosok sérelmezik, hogy a védők körülményes úton juthatnak be a fogdába és előfordul, hogy 30-45 percet kell várakozniuk az utcán vagy egy nyitott udvaron. A helyszíni vizsgálat megállapította, hogy az ügyfelek - így a védők is - a KBI épületének Vörösmarty utcai kapujánál léphetnek be az épületbe. A belépést követően egy kultúráltan kialakított, berendezett, mellékhelyiséggel ellátott váróban várakozhatnak, amíg az eligazító szolgálatot teljesítő rendőr értesíti az ügy előadóját és a fogdát a védő érkezéséről. Az előadó ellenőrzi, hogy a meghatalmazott vagy kirendelt védő érkezett-e a fogvatartotthoz, majd megadja az engedélyt a fogdába történő belépéshez. Ezt követően valóban az épület megkerülésével, az utcán keresztül lehet eljutni az épület Csengery utcai oldalához, ahol a fogda biztonsági tetőzettel ellátott - de egyébként nyitott - előterébe beléphetnek a látogatók. A várakozás addig tart, amíg a bejárati csengő jelzésére a fogdaparancsnok vagy megbízottja a bejárathoz ér, ez egy-két percnél többet nem vesz igénybe. Az időnkénti várakozás korábban azért fordult elő, mert csak egy ügyvédi beszélő helyiség volt kialakítva. Több védő látogatása esetén a várakozás most sem zárható ki, de a beszélő helyiségek szabaddá válásáig a Vörösmarty utcai váróban komfortos körülmények között lehet a várakozási időt eltölteni. A fogda megtekintésének idején mindkét beszélő helyiség üres volt. A vizsgálat nem tapasztalt olyan körülményeket, amelyek ebben a tekintetben a védelemhez való alkotmányos jog sérelmére utaltak volna.
	A 4. pont szerint a fogvatatásért felelős szerv egyik tisztviselője egy hozzátartozó kérdésére úgy nyilatkozott, hogy a fogvatartás szabályai ugyan lehetővé teszik hogy a fogvatartottak ellenőrzés mellett telefonálhassanak, de ezt a gyakorlatban nem tudják megoldani. A panaszos úgy gondolja, hogy a jogok és kötelezettségek vonatkozásában az elmélet és a gyakorlat nem választható szét. A hatályos jogszabályok szerint a fogvatartott távbeszélő használatára a fogvatartást végrehajtó szerv lehetőségei szerint jogosult. Az Országos Rendőrfőkapitány 19/1996. utasításával kiadott Fogdaszolgálati Szabályzat 55. pontja szerint a fogvatartott távbeszélő használatára a fogvatartott írásba foglalt kérelme alapján, a saját költségére, az ügyének előadójával történt előzetes egyeztetés szerinti időpontban kerülhet sor. Telefonbeszélgetés elsősorban a fogda befogadóhelyiségében elhelyezett, az ellenőrzés végrehajtására technikai szempontból is alkalmas távbeszélő állomásról vagy a helyi sajátosságok alapján, a fogvatartásért felelős vezető által meghatározott helyről és módon történhet. A jogosultság feltételhez kötése azt jelzi, hogy ez a jog nem általános jellegű, így a fogvatartásért felelős szerv hivatkozása a feltételek hiányára - különösen kisebb létszámot befogadó fogdáknál vagy ahol a feltételek megvalósítása aránytalan költségekkel járna - általában nem jogszabálysértő. A Vizsgálati Főosztályvezető tájékoztatása szerint a fogvatartottak számára a telefonbeszélgetést nem engedélyezik, mert sem a BRFK Gyorskocsi utcai fogdája, sem a Központi Bűnüldözési Igazgatóság fogdája nem rendelkezik az ellenőrzés végrehajtására technikai szempontból alkalmas távbeszélő állomással. Ellenőrzött beszélgetésre alkalmas távbeszélő állomást a jövőben sem kívánnak felszerelni.
	Az előzetes letartóztatás a személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedés, amely a terheltre nézve már önmagában is jelentős hátrányt jelent. A törvény ezért egyértelműen rögzíti, hogy csak olyan korlátozások foganatosíthatók a fogvatartottal szemben, amelyeket a "büntetőeljárás feladatának megvalósítása vagy a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz". Utalva a már idézett Alkotmánybírósági határozatra, a hatóságok feladata a jogok érvényesítéséhez szükséges feltételek biztosítása. Az a tény, hogy egy adott időszakban a fogvatartottak valamely, jogszabályban meghatározott jogosultsága a technikai feltételek hiánya miatt nem biztosított, nem szolgálhat állandó hivatkozási alapként. Amennyiben a feltétel megteremtésére semmilyen intézkedés nem történik, az alkotmányos visszásság a jogállamiságra és a jogbiztonságra vonatkozó alkotmányos jogok sérelme miatt megállapítható. 
	Az 5. pontban a panaszos védők azt kifogásolták, hogy védenceik több mint 10 hónapos fogvatartásuk során a KBI vezetőinek utasítására magánzárka jelleggel voltak elhelyezve. A KBI Vizsgálati Főosztály vezetője szerint az érintetteket 2-3 személyes zárkákban tartják fogva, egymástól elkülönítve, de az egyéb folyamatos ügyekben fogvatartottakkal együtt. Mindíg a fogvatartotti létszám változásától függött, hogy a zárkában egyedül vagy másokkal együtt voltak elhelyezve. A Gyorskocsi utcai fogda parancsnokának tájékoztatása szerint legfeljebb esetenként - férfiaknál ritkán, nőknél valamivel gyakrabban -fordul elő, hogy egy fogvatartott egyedül marad néhány napra a zárkájában. Büntetés jelleggel vagy a büntetőeljárás eredményességének elősegítése érdekében ilyen intézkedésre nem került sor. A fogvatartás körülményeit a büntetésvégrehajtási ügyész rendszeresen ellenőrizte, de az elhelyezés miatt soha nem tett észrevételt. A panasszal kapcsolatban alkotmányos visszásság nem állapítható meg.
	A 6. pontban a panaszos sérelmezi, hogy a KBI Vizsgálati Főosztály vezetője olyan kijelentést tett a nyilvánosság előtt, amely szerint az eljárás célja, hogy ügyfelei gazdasági társaságát tönkre tegyék, amely sikerült is a törvénysértő eljárás során. A Vizsgálati Főosztály vezetője cáfolta, hogy ilyen kijelentést tett volna. A panasz az állítással kapcsolatban pontosabb információkat nem tartalmaz és nem utal arra sem, hogy a kijelentés tényleges elhangzása esetén az érdekeltek kezdeményeztek-e büntető vagy polgári eljárást vagy éltek-e a büntető eljárás keretein belül olyan indítvánnyal, amely a hatóság tagjának kizárását eredményezhette volna. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa nem rendelkezik az állítás valóságának megállapításához szükséges hatáskörrel.
	Ugyanebben a pontban kifogásolja a panaszos, hogy védenceit kommandósok fogták el családi körben, holott korábban több alkalommal szóbeli idézésre is megjelentek a hatóság előtt. A Vizsgálati Főosztály vezetőjének tájékoztatása szerint a KBI bevetési egységének alkalmazására olyan esetekben szokott sor kerülni, amikor adataik szerint az intézkedés alá vont személy ellenállásától lehet tartani vagy fegyverrel rendelkezik. A magánlakásban történő rendőri intézkedés, továbbá a testi kényszer alkalmazásának szabályait a rendőrségi törvény és a rendőrség szolgálati szabályzata tartalmazzák. Az intézkedés elbírálása szempontjából közömbös, hogy a kényszert milyen egységhez tartozó rendőr alkalmazta, mivel a jogszabályok ilyen megkülönböztetést nem tesznek. A beadványból nem tűnik ki, hogy az elfogás során kivel szemben, milyen kényszerintézkedés alkalmazására került sor. A testi kényszer alkalmazása olyan személlyel szemben, aki erre nem szolgáltat alapot, fegyelmi vagy büntető felelősségrevonást von maga után. Az utasításra végrehajtott intézkedés miatt az utasítást kiadó szolgálati elöljáró felelős. Az indokolatlanul alkalmazott testi kényszer és az ennek során keletkezett sérülések kivizsgálására az Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál kell feljelentést tenni, az országgyűlési biztos nyomozó hatósági jogkörrel nem rendelkezik.
	A 7. pontban foglaltak szerint 14 ügyvéd által aláírt tájékoztatást küldtek a Legfőbb Ügyésznek és kérték, hogy az ügy törvényességi felügyeletét a Legfőbb Ügyészség vonja hatáskörébe. Az ügy kivizsgálását a címzett a Fővárosi Főügyészséghez tette át vizsgálat céljából, ezt követően a KBI ellen irányuló panasz vizsgálatát a Főügyészség a bepanaszolt szervhez küldte meg kivizsgálásra. A KBI Vizsgálati Főosztály vezetője a beadványról a sajtóból értesült, tájékoztatása szerint az ügyészség adatokat kért a rendőrségtől, de a vizsgálatot nem tette át. A Főügyészség vizsgálata folyamatban van, a panaszosok ennek befejezését követően fordulhatnak az országgyűlési biztoshoz, amennyiben a hatóság döntése  alkotmányos jogaikat sérti vagy veszélyezteti. 
	A 8. pontban a panaszos azt kifogásolja, hogy egy tanú kihallgatása során - amikor nyomozóhatóság a vallomást kép- és hangfelvétellel rögzítette, a hatóság eljáró képviselői a tanú hozzájárulását kérték a felvételhez, a jelenlévő védők hozzájárulását viszont nem kérték ki, holott az ő hangjuk is hallható a felvételen. Az emiatt benyújtott panaszt a Legfőbb Ügyészség elutasította. A Be. alapján a hatóság elrendelheti az eljárási cselekmény rögzítését gyorsírással, hangfelvevővel vagy egyéb berendezéssel. A büntetőeljárási cselekményeknek hangfelvétellel való rögzítéséről a 14/1976. (XII. 7.) IM–BM együttes rendelet rendelkezik. A büntetőeljárási cselekményeknek jegyzőkönyv helyett hangfelvétellel való rögzítését, továbbá a hangfelvétel írásba foglalását a nyomozás vezetője, az ügyész, illetőleg a bíróság tanácsának elnöke (egyesbíró) rendeli el. E rendelkezés ellen jogorvoslatnak nincs helye. A védő a rendőrségi fogdában fogva tartott védencével való érintkezése során szintén tarthat magánál hangrögzítő eszközt, a védelem ellátása körében az általa készített hangfelvételt a fogdából ellenőrzés nélkül kiviheti. A hang- és képfelvételek jelentősége folyamatosan nő a büntetőeljárásban, elsősorban objektivitásuk miatt. A védő - amikor a Be. alapján lehetősége van egy eljárási cselekményen való részvételre - nem választhatja meg, hogy a cselekményt a hatóság milyen módon rögzítse, ugyanakkor nem is köteles ezen részt venni, ha személyiségi jogait veszélyeztetettnek tartja. A jegyzőkönyvet helyettesítő vagy azt kiegészítő technikai eszközök alkalmazása a büntetőeljárásban nem sérti a védő személyiségi, illetve alkotmányos jogait, ezért a panaszt alkotmányos visszásság hiányában elutasítom.
	A 9. és 10. pontokban a panaszos azt írja, hogy az eljárásban szereplő egyik tanú ellen több büntetőeljárás van folyamatban. Az eljárás során a tanú több olyan cselekményére derült fény, mely a Btk. törvényi tényállásainak valamelyikét kimerítette, de a nyomozóhatóság nem gyanúsította meg ezekben az ügyekben, annak érdekében, hogy az eljárás során szavahihetőségét ne veszítse el. Ez a tanú az egyik védőt a KBI telefonján felhívta és megfenyegette az egyik gyanúsítottat és burkolt módon a védőt is. Ezt a tényt a védő az ügyészi kihallgatás során jegyzőkönyvbe mondta, ennek ellenére a tanút erre nézve az eljáró hatóság nem hallgatta ki.   A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült adatokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a Központi Bűnüldözési Igazgatóság átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. 

	Összegezve: a beadvány adatai, a helyszíni vizsgálat eredménye, valamint a vizsgált hatóságtól kapott információk alapján a panasz első, második és negyedik pontjában foglaltakkal kapcsolatban állapítható meg alkotmányos visszásság a védelemhez való jog, illetve a jogállamisághoz és a jogbiztonsághoz való jog sérelme miatt.

	Ajánlás:
1. A BRFK Gyorskocsi utcai fogdájában a ténylegesen biztosított napi 20-25 perc séta biztosítása nincs összhangban a rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet 3. §-ában előírt időtartammal, ami sérti  a jogállamiság és jogbiztonság elvét és a fogvatartott jogait. Az alkotmányos visszásság megszüntetésére ajánlom a Budapesti Rendőr-főkapitánynak, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a fogvatartottak részére legalább napi egy óra szabad levegőn tartózkodás biztosítható legyen. 

2. Az ORFK Központi Bűnüldözési Igazgatóság vezetőjének ajánlom, hogy a KBI fogdájában - a rendszeresen vizsgált kiemelkedő jelentőségű ügyekre és az emiatt gyakrabban szükséges ügyvédi beszélőkre tekintettel - intézkedjék a szükséges számú és a védelemhez való jog zavartalan és teljeskörű ellátására alkalmas beszélő helyiségek kialakítására.

3. Az Országos Rendőr-főkapitánynak ajánlom, hogy intézkedjék annak érdekében, hogy a nagyobb létszámot befogadó rendőrségi fogdákban - elsősorban a Budapesti Rendőr-főkapitányság és a Központi Bűnüldözési Igazgatóság fogdáiban - a Fogdaszolgálati Szabályzatnak megfelelő, a Szabályzatban foglalt feltételekkel engedélyezett beszélgetés végrehajtására alkalmas, technikai úton ellenőrizhető távbeszélő állomást létesítsenek.  

Budapest, 1998. május

Dr. Polt Péter