OBH 2150/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit
A vizsgálat megindítása
A panaszos  Miskolcon a Borsodi Építők Volán Sport Club sportpályája mellett lakik. Lakótársai nevében  kifogásolta a sportpályán évek óta folyó salakmotoros edzéseket, melyek zajkibocsátásukkal a lakókat rendkívüli mértékben zavarják. Állítása szerint a Miskolc Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatala csak két év elteltével intézkedett érdemben az ügyben, de a probléma azóta sem rendeződött. Mivel a panasz érinti az Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdésében rögzített a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot, a vizsgálatot megindítottam. Tájékoztatást kértem Miskolc jegyzőjétől, aki megkeresésemre határidőben válaszolt.

A megállapított tényállás
1995-ben lakossági panaszbejelentésre a Salakmotoros szakosztály tevékenységére vonatkozóan a polgármesteri hivatal zajkibocsátási határértéket állapított meg. A határozat fellebbezés hiányban jogerőre emelkedett. A kibocsátási határérték 55 dBA került meghatározásra. 1997-ben többszöri panaszbejelentés után hatósági ellenőrzésre került sor. Az ellenőrző mérést a polgármesteri hivatal által megbízott szakértő végezte el. A szakértői vélemény megállapította, hogy a motoros versenyek alkalmával a megállapított határértéket túllépik. Ezért a sportegyesületet 1998-ban zajbírsággal sújtották. A sportegyesület fellebbezett, de az első fokú határozatot a másodfokú hatóság helyben hagyta. A II. fokú határozat ellen a szakosztály bírósági keresetet nyújtott be. A fentiek alapján a zajbírságot megállapító határozat még nem hajtható végre. 1998-ban az I. fokú közegészségügyi hatóság véleménye alapján sor- került a sportegyesület tevékenységének részleges korlátozására. Ezt a határozatot a sportegyesület nem fellebbezte meg. A salakmotoros szakosztály ezután kérte, hogy a szakosztály fennmaradása érdekében a korlátozó intézkedéseket oldják fel és egyedi zajkibocsátási határérték kerüljön megállapításra, valamint kérte a bírságoló határozat visszavonását is. A beadványra a polgármesteri hivatal tájékoztatta a szakosztályt, hogy a város lakosságát képviselő önkormányzat, mely a salakmotoros sportot anyagilag támogatja, nem azonos annak közigazgatási feladatokat ellátó hivatalával. Az a tény, hogy a önkormányzat a salakmotoros tevékenységet támogatandónak ítéli, nem mentesítheti a hatóságot a jogszabályok betartásának és alkalmazásának kötelezettsége alól. A kiszabott zajbírságot méltányosságból elengedni nem lehet, különös tekintettel arra, hogy azt már a felettes hatóság felülbírálta és jelenleg is folyik a bírósági eljárás. A hatályos jogszabályi előírások egyedi határérték megállapítását nem teszik lehetővé. Ezután a sportegyesület és az érintett lakosság képviselői egyeztető megbeszélés megtartását kezdeményezték a polgármesteri hivatalnál. 1998. május 4-én a megbeszélésen a sportegyesület vezetői úgy nyilatkoztak, hogy az év során csak három alkalommal lesz verseny, és csak az ahhoz szigorúan kapcsolódó edzések megtartására fog sor kerülni. Ígéretet tettek, hogy mind a versenyek, mind az edzések alkalmával mindent elkövetnek, hogy a kedvezőtlen környezeti hatásokat mérsékeljék. A porképződést intenzív locsolással akadályozzák meg, az edzések alkalmával egyszerre csak egy motor fog üzemelni, az edzések időpontját úgy határozzák meg, hogy az a lakók pihenését ne zavarja. A felek arra a közös álláspontra jutottak, hogy a probléma teljes körű megoldását a salakmotoros tevékenység más helyre történő áttelepítése jelentené. Ennek érdekében a sportegyesület kezdeményező lépéseket tesz, célszerűnek tartaná, ha a város közgyűlése is foglalkozna az üggyel. Az önkormányzat a sportegyesület teljesítményét elismerve ezévben 1.000.000-Ft-al támogatta a szakosztályt. Ez az összeg azonban nem a zajbírság megfizethetősége érdekében került kiutalásra, hiszen a zajbírságot megállapító határozat még nem  is végrehajtható. Az egyeztetésen a polgármesteri hivatalt képviselő főépítész, és a környezetvédelmi csoportvezetője szintén egyetértettek abban, hogy a salakmotoros tevékenységet a lakosság érdekeinek védelme érdekében más helyre kell áttelepíteni. Azonban annak konkrét módjáról és támogatási lehetőségeiről csak a városi közgyűlés állásfoglalásának ismeretében lehet majd érdemben nyilatkozni.

A vizsgálat megállapításai
Az Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. Ezt a jogot a Magyar Köztársaság többek között az épített és a természetes környezet védelmével  valósítja meg.
A becsatolt iratok alapján megállapítottam, hogy  Miskolc Megyei Jogú Város jegyzője a zaj -és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT. rendelet alapján intézkedett az ügyben. A jogszabály nyújtotta lehetőséggel élt, zajbírságot szabott ki a zajkibocsátási határértéket túllépő sportegyesülettel szemben. A jogszabály jelenleg egyéb lehetőséget nem biztosít arra, hogy a környezetet zavaró zajkibocsátóval szemben eljárjon. Ezért a jegyző eljárásában nem találtam alkotmányos visszásságot okozó mulasztást, illetőleg intézkedést. 
A probléma teljes megoldását vetíti előre az az egyeztető tárgyalás, ahol a sportegyesület és a lakók több lényeges kérdésben megegyeztek. Abban minden érintett egyetértett, hogy a salakmotoros tevékenység áthelyezése lenne a végleges megoldás. Mivel ez azonban elsősorban anyagi kérdés, ennek eldöntése, kidolgozása csak a városi közgyűlés állásfoglalásával képzelhető el. A jegyző tájékoztatójából kiderül, hogy ezen megoldás elől az önkormányzat nem zárkózik el.
A fentiek alapján alkotmányos visszásság hiányában ajánlással nem élek, de felhívom a lakók figyelmét, hogy az esetlegesen ismételten felmerülő problémák esetén, ha a polgármesteri hivatal eljárását sérelmeznék, újból fordulhatnak hivatalomhoz.

Budapest, 1998. június 30.

Dr. Polt Péter