OBH 2050/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző. dr. Haraszti Katalin

A vizsgálat megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához mert a személygépkocsiját szabálytalan parkolás miatt elszállították. A panaszos ellen szabálysértési eljárás indult, amit a Budapesti Rendőrfőkapitányság XVII. Kerületi Rendőrkapitányság (a továbbiakban: I. fokú szabálysértési hatóság) 1997. december 10-én bizonyíték hiányában megszüntetett. A panaszos sérelmezte, hogy a gépkocsi elszállításával összefüggésben keletkezett 10. 000. Ft. összegű kára megtérítését kérelmező beadványára a rendőrség hónapok óta nem reagált.
	A panaszos azt kérte az állampolgári jogok országgyűlési biztosától vizsgálja meg, hogy a rendőrség a beadványára miért nem válaszolt és segítse őt abban, hogy a gépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült  költségeit mielőbb visszakapja.

A megállapított tényállás:
	Eljárása soránt az országgyűlési biztos - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 18. § (3) bekezdése alapján - 1998. június 3-án kezdeményezte, hogy Budapest rendőrfőkapitánya, mint a felügyeleti szerv vezetője vizsgálja meg, hogy a panaszos a beadványára miért nem kapott válaszolt, és a megállapításairól tájékoztassa őt.
	A vizsgálat adatai szerint a panaszos 1997. május 13-án 13 óra 40 perckor személygépkocsijával a Budapest, V. kerület Nagy Ignác utca 2. szám előtt parkolt. Amikor a panaszos a gépkocsihoz visszaérkezett, azt éppen elszállították. Az intézkedő rendőr és a személygépkocsi elszállítását végző cég munkatársai még a helyszínen voltak és tájékoztatták a panaszost arról, hogy szabálytalanul parkolt.
	A panaszos ellen szabálysértési eljárás indult. Figyelemmel arra, hogy a panaszos a szabálysértés elkövetését nem ismerte el, továbbá az  I fokú szabálysértési hatóság a rendelkezésére álló fényképfelvétel alapján a szabálysértés tényét nem tudta kétséget kizáróan megállapítani, ezért az eljárást az 1997. december 10-én kelt 157-02247/1997. szabs. számú határozatával - bizonyíték hiányában - megszüntette. A szabálysértési eljárás megszüntetéséről szóló határozatot 1997. december 22-én kézbesítették a panaszosnak.
	A panaszos a megszüntető határozat kézhezvételét követően írásban fordult az  I. fokú szabálysértési hatósághoz, amiben kifogásolta, hogy a szabálysértés elbírálása 7 hónapig tartott és a személygépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítését kérte. A beadványt  az  I fokú szabálysértési hatóság 1997. december 29-én érkeztette.
	1998. június 25-én kelt levelében Budapest rendőrfőkapitánya arról tájékoztatta az országgyűlési biztost, hogy a panaszosnak a gépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítéséről szóló beadványát az I. fokú szabálysértési hatóság fellebbezésként - az eljárás során keletkezett iratokkal együtt -  1998. január 20-án felterjesztette a Budapesti Rendőr-főkapitányság igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztályához (a továbbiakban: II. fokú hatóság).
	A II. fokú hatóság 1998. május 18-án kelt 176-00393/98. szabs. határozatával megállapította, hogy a szabálysértést az rendelkezésre álló bizonyítékok alapján nem lehet megállapítani, ezért az I. fokú határozatot helyben hagyta. A  II. fokú határozatot 1998. június 11-én postázták a panaszosnak, amelynek másolatát Budapest rendőrfőkapitánya megküldte az országgyűlési biztosnak. Budapest rendőrfőkapitányának tájékoztatása szerint a panaszos beadványának vizsgálata a beérkező ügyiratok nagy száma következtében, illetve a szabálysértési elődók nagyfokú leterheltsége miatt haladta meg a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvényben előírt ügyintézési határidőt.
	A rendelkezésre álló iratok szerint II. fokú hatóság a panaszosnak a  gépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítésével kapcsolatos kérelméről nem döntött. A II. fokú hatóság a határozata indokolásában mindössze arról tett említést, hogy a  panaszos beadványát és az ahhoz csatolt két számlát további intézkedés céljából visszaküldte az I. fokú hatóságnak.
	A másodfokú határozat kézhezvételét követően a panaszos ismét az országgyűlési biztoshoz fordult és megküldte részére az I. fokú szabálysértési hatóság 1998. június 18-án kelt 157/1997. június 18-án kelt levelét, amiben azt a tájékoztatást kapta, hogy a kártérítési igényével bírósághoz fordulhat. Figyelemmel arra, hogy a II. fokú határozat a panaszosnak gépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítésére vonatkozó kérelmével nem foglalkozott, az az országgyűlési biztos - az 1993. évi LIX. tv. 18. § (3) bekezdése alapján - 1998. szeptember 15-én újabb vizsgálatot kezdeményezett.  Levelében az országgyűlési biztos arra kérte az az országos rendőrfőkapitányt, hogy a Budapesti Rendőr-főkapitányság felügyeleti szervének vezetőjeként vizsgálja meg, hogy a panaszosnak a személygépkocsi elszállításával felmerült költségei megtérítésével kapcsolatos kérelmére a II. fokú hatóság miért nem reagált.
	Az országgyűlési biztos második megkeresésére is Budapest rendőrfőkapitánya válaszolt, aki 1998. október 6-án kelt levelében tájékoztatta az országgyűlési biztost arról, hogy vizsgálatának adatai szerint amennyiben a szabálysértési hatóság a "szabálytalan elhelyezéssel" összefüggő eljárásban a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. tv. 48. § (1) bekezdésének a) pontja alapján szünteti meg az eljárást, a költségeket minden esetben visszatérítik. Budapest rendőrfőkapitányának vizsgálata azt is feltárta, hogy a bizonyítékok hiányában megszüntetett szabálysértési eljárásokkal összefüggő költségek visszatérítésére vonatkozóan azonban többféle jogértelmezés létezik. Egyes álláspontok szerint az említett esetben azért nem kell az elkövető költségeit megtéríteni mert a szabálysértési eljárást nem a gépkocsit üzemeltető személy felelősségének, hanem a felelősség bizonyítékainak hiányában szüntetik meg.
	Budapest rendőrfőkapitányának álláspontja szerint I. fokú szabálysértési hatóság tévesen tájékoztatta a panaszost arról, hogy a személygépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítésére vonatkozó igényét bíróság előtt érvényesítheti. A téves jogértelmezés megállapítását követően a rendőrfőkapitány utasította a Budapesti Rendőr-főkapitányság Közgazdasági Főosztályának vezetőjét, hogy a panaszos költségeit téríttesse vissza.
	A panaszos költségeinek megtérítésével egyidejűleg a rendőrfőkapitány felhívta a Budapesti Rendőr-főkapitányság Közlekedésrendészeti Főosztálya vezetőjének figyelmét arra, hogy amennyiben a szabálysértési eljárást bizonyítékok hiányában kell megszüntetni, az eljárás alá vont személy költségeit minden esetben vissza kell téríteni.

A vizsgált alkotmányos jogok:
	A jogállamisághoz való jog: A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam /Alkotmány 2. § (1) bekezdés/.
	A tulajdonhoz való jog: A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot /Alkotmány13. § (1) bekezdés/.
	A kérelem előterjesztéséhez való jog: A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé /Alkotmány 64. §/.

Az alkalmazott jogszabályok:

A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény
  48. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást megszünteti, ha:
	a) a cselekmény nem szabálysértés, azt nem a felelősségre vont személy követte el, vagy az elkövető nem vonható felelősségre;
A kerékbilincs alkalmazásával és a járművek elszállításával kapcsolatos szabályokról szóló 143/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet
1. § (1) A rendőrség bűnüldözési és közrendvédelmi szervei a közterületen szabálytalanul elhelyezett jármű rögzítésére és a jármű elszállítására irányuló, az Rtv. 45. §-ának (1) és (2) bekezdésében meghatározott intézkedés (a továbbiakban együtt: intézkedés) alkalmazása során az e rendeletben foglaltak szerint jár el.
8. § (1) Az üzemeltető - az e rendeletben meghatározott kivételekkel - köteles a kerékbilincs alkalmazásával, a jármű elszállításával, tárolásával és őrzésével, valamint a jármű értékesítésével felmerülő költségek térítéseként a mellékletben meghatározott összeget (a továbbiakban együtt: költség) megfizetni. Ha a járművet nem a 11. § szerinti kijelölt tárolóhelyre szállítják, a tárolás és őrzés költségeit nem kell megfizetni.
(4) Ha a szabálytalan elhelyezéssel összefüggő eljárásban az üzemeltető felelősségének hiányát állapítják meg, részére a már megfizetett költséget vissza kell téríteni.
20. § Az e rendeletben szabályozott intézkedés ellen az Rtv. 92-93. §-a szerinti jogorvoslatnak van helye.
A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
(3) Ha a (2) bekezdésben említett határozat ellen jogorvoslati kérelem előterjesztésére nem kerül sor, az eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedéssel szemben a 93. § rendelkezésének figyelembevételével panasznak van helye.
93. § (1) Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
(3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.

A vizsgálat megállapításai:
	Az Alkotmánybíróság az 56/1991. (XI. 8.) AB határozatának indokolásában a jogállamiság alapvető követelményeként fogalmazta meg, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtsék ki a tevékenységüket. Az Alkotmánybíróság hivatkozott állásfoglalására figyelemmel a jogszabályban megállapított eljárási határidők túllépése az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerinti jogállamisághoz, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz való alkotmányos joggal összefüggésben okozott  visszásságot.
	A kerékbilincs alkalmazásával és a járművek elszállításával kapcsolatos szabályokról szóló 143/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet 8. § (4) bekezdése értelmében ha a szabálytalan elhelyezéssel összefüggő eljárásban az üzemeltető felelősségének hiányát állapítják meg, részére a már megfizetett költséget vissza kell téríteni. A hivatkozott jogszabályi rendelkezésre figyelemmel a vizsgálat első szakaszában azt elemeztük, hogy a szabálysértési eljárás bizonyítékok hiányában történő megszüntetése az üzemeltető felelősségének kérdését érinti-e.
	A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. tv. értelmében - főszabályként - a szabálysértés miatt az elkövető akkor vonható felelősségre, ha a cselekménye szándékos, vagy gondatlan. Az 1968. évi I. tv. hivatkozott rendelkezésére figyelemmel a szabálysértési eljárásban először azt kell felderíteni, hogy történt-e szabálysértés, majd tisztázni kell, hogy azt az elkövetéssel gyanusított személy szándékos, vagy gondatlan cselekménye okozta-e. Amennyiben a szabálysértés tényét a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján nem lehet kétséget kizáróan megállapítani, vagyis a hatóság az eljárást bizonyítékok hiányában megszünteti, az említett döntés egyben azt jelenti is, hogy nem történt jogsértés. Jogsértő cselekmény hiányában az elkövető szándékosságának, vagy gondatlanságának, más szóval felelősségének megállapítása fogalmilag kizárt. A hivatkozott jogszabályi rendelkezések alapján megállapítottam, hogy a gépkocsi szabálytalan elhelyezése miatt indult a szabálysértési eljárás bizonyítékok hiányában történő megszüntetésével, az eljáró hatóság az üzemeltető felelősségének hiányát is megállapítja ezért ezekben az ügyekben a 143/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet 8. § (4) bekezdése szerint kell eljárni. Az a jogértelmezés, amely szerint a szabálytalan parkolás elkövetésével gyanusított személy költségeit azért nem kell megtéríteni mert a szabálysértési eljárást nem a gépkocsit üzemeltető személy felelősségének, hanem a felelősség bizonyítékainak hiányában szüntetik meg mind az 1968. évi I. tv. 5. §-ának, mind a 143/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet 8. § (4) bekezdésének rendelkezéseivel ellentétes, ezért az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamhoz, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz, továbbá az Alkotmány 13. §-ában biztosított tulajdonhoz való alkotmányos jogokkal összefüggésben okoz visszásságot. Figyelemmel arra, hogy Budapest rendőrfőkapitánya mind a panaszos költségeinek visszatérítéséről, mind a jövőben előforduló jogsértések megelőzése érdekében követendő eljárásról intézkedett, ezért ebben a vonatkozásban ajánlást nem teszek.
	A vizsgálat második szakaszában azt elemeztük, hogy a panaszosnak a szabálysértési eljárás megszüntetéséről szóló határozat átvételét követően benyújtott, a gépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítésére vonatkozó kérelmének elbírálása jogszerű volt-e.
	A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. tv 92. § (1) bekezdése értelmében az említett törvényben szabályozott rendőri intézkedések - így például a jármű elszállítása - miatti jogorvoslatra büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók. Az 1994. évi XXXIV. tv 92. § (2) bekezdése szerint szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.  Az  1994. évi XXXIV. tv 92. § (2) bekezdése azonban úgy rendelkezik, hogy ha a (2) bekezdésben említett, vagyis a szabálysértési eljárást megszüntető határozat ellen jogorvoslati kérelem előterjesztésére nem kerül sor, az eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedéssel szemben a 93. § rendelkezésének figyelembevételével panasznak van helye.
	Az 1994. évi XXXIV. tv 92. § (2) bekezdésére figyelemmel megvizsgáltuk, hogy a panaszosnak a szabálysértési eljárás megszüntetéséről szóló I. fokú  határozat kézhezvételét követően benyújtott beadványa fellebbezésnek tekinthető-e.
	A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. tv. 68. § (1) bekezdése szerint a fellebbezést az I. fokú hatóságnak az ügy érdemében hozott határozata, más szóval döntése ellen lehet benyújtani. A panaszos ügyében az I. fokú hatóság érdemi döntése az volt, hogy a szabálysértési eljárást bizonyítékok hiányában megszünteti. A panaszos az 1997. december 29-én érkeztetett levelében az eljárás megszüntetésére vonatkozó hatósági döntést nem kifogásolta, vagyis az tartalmilag nem volt fellebezés. Figyelemmel arra, hogy a szabálysértési eljárást megszüntető határozat ellen a panaszos jogorvoslati kérelmet nem terjesztett elő, a gépkocsi elszállításának költségeire vonatkozó igényét az 1994. évi XXXIV. tv. 93. §-ának rendelkezései szerint kellett volna elbírálni. A leírtakra figyelemmel megállapítottam, hogy a panaszosnak a szabálysértési határozat megszüntetését követően, a gépkocsi elszállításával összefüggésben felmerült költségei megtérítésére vonatkozó kérelmét nem a tartalmának megfelelően bírálták el, ami az az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamhoz, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz, az Alkotmány 13. §-a szerinti tulajdonhoz, továbbá az Alkotmány 64. §-ában  biztosított kérelem előterjesztéséhez való alkotmányos joggal összefüggésben okozott visszásságot.

Ajánlás: 
	A gépkocsi elszállítására vonatkozó költségek megtérítésére vonatkozó kérelem fellebbezéskénti elbírálásával összefüggésben  feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásságok jövöbeni megelőzése érdekében - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 21. § (1) bekezdése alapján - kezdeményezem, hogy Budapest rendőrfőkapitánya írásban hívja fel az I. fokú szabálysértési hatóságok figyelmét a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 92.-93. §-ainak helyes alkalmazására.

Budapest, 2000. augusztus 30.

Gönczöl Katalin