OBH  1979/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése 
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása

A Népszabadság 1998. március 21-i számában " A zsaruk éjjel bevitték a mamát, a vád: nem oltatta be az ebet " című cikkből arról értesültem, hogy a fővárosban a szabálysértési eljárásokban több esetben elővezetésre került sor, holott az ügyfél a kutya oltását időben elvégezte. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogbiztonsághoz való jog, és az 55. § (1) bekezdésében rögzített személyes szabadsághoz való jog érintettsége miatt az ügyben, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.)16. § (2) bekezdése alapján hivatalból vizsgálatot indítottam. Felkértem a Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy a veszettség elleni védőoltással kapcsolatos eljárásokat a főváros területén vizsgálja meg. A hivatal vezetője felkérésemnek határidőben eleget tett.

A megállapított tényállás

A vizsgálatot a Fővárosi Közigazgatási Hivatal részben hatóságfelügyeleti jogkörében, részben koordinációs jogkörében végezte el. 
A hatóságfelügyeleti jogkörben,  szúrópróbaszerűen elvégzett vizsgálatnak elsősorban arra kellett kiterjednie, hogy a kerületi jegyzők betartják-e a 41/1997. (V.28.) FM. sz. rendeletben foglalt kötelezettségeiket az ebek kötelező veszettség elleni védőoltásával kapcsolatos eljárás során. Ellenőrizni kellett továbbá, hogy a szabálysértési eljárásban történt-e elővezetés annak ellenére, hogy az ebtartó az oltást szabályszerűen elvégeztette, de ez a hatóság vagy az állatorvos mulasztása  folytán nem jutott tudomására a szabálysértési hatóságnak. A vizsgálatot a II. (illetékessége kiterjed: I., II., III. és XII. kerületekre), V. valamint a XVII. kerületi Polgármesteri Hivataloknál, mint első fokú szabálysértési hatóságoknál végezték.
A 17/1968. (V.14.) Korm. sz. rendelet 87. §. (1) bekezdés szerint szabálysértést követ el és 20.000.-Ft-ig terjedő pénzbírsággal sújtható, aki az állatbetegségek megelőzésére vagy elfojtására, így különösen az állatbetegségek bejelentésére, az állatok oltására, gyógyítására, elkülönítésére, az állati hullák megsemmisítésére, valamint a fertőtlenítésére vonatkozó jogszabályt vagy az azon alapuló állategészségügyi rendelkezést megszegi. 
A témát érintő jogszabályok az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. törvény, valamint a 41/1997. (V.28.) FM. rendelet, az Állategészségügyi Szabályzat (továbbiakban: ÁSZ.)
Az ÁSZ az eb tartója, a jegyző, valamint az állatorvos számára határoz meg kötelezettségeket, a fentebb ismertetett szabálysértési tényállást ezen rendelkezések töltik ki.
Az eb tartójának kötelezettségei:
1.) Bejelentési kötelezettség (ÁSZ 212. §. (1 ) bek.) - az eb három hónapos korának elérése,
- az eb elhullása, elvesztése,
- tartási helyének három hónapnál hosszabb időre megváltozása, - új tulajdonoshoz kerülése esetén.
2.) Oltással kapcsolatos kötelezettség (ÁSZ 213. §. (1 ) bek.)
- a három hónapos kort elért ebek 30 napon belüli beoltatása - az így beoltott eben 6 hónapon belüli ismételt beoltatása
- az eb évenkénti beoltatása (az előzőeket követően).
A veszettség elleni oltás hatósági feladat, azt csak a hatósági állatorvos, illetve az Állategészségügyi Állomás igazgatója által e feladatra kinevezett, kijelölt állatorvos végezheti. A tulajdonos az ebet a kijelölt helyen és időpontban, illetőleg - megrendelés alapján - a tartás helyén, vagy a kijelölt állatorvos rendelőjében oltathatja be. Az eb tartója sok esetben elmulasztja bejelentési kötelezettségét. Erre többnyire akkor derül fény, amikor az oltás elmulasztása miatt eljárásra kerül sor. Az ÁSZ a bejelentésre nem szab meg határidőt, a kialakult gyakorlat szerint a változás után 8 nap elteltével állapítja meg a hatóság a felelősséget a mulasztás miatt. Szabálysértésnek minősül az évenkénti oltás elmulasztása. Az ÁSZ az ebek szervezett oltás keretében történő oltását írja elő, így szabálysértést követ el az is, aki oltásra ki nem jelölt magán-állatorvossal oltatja be ebét. (Itt azonban büntetés helyett figyelmeztetés alkalmazása lehetséges, ha annak egyéb törvényi feltételei is fennállnak).
A vizsgált ügyek jelentős részében a szabálysértési eljárás során derül ki, hogy az ebtartó oltásra ki nem jelölt, magán-állatorvossal oltatta be ebét. Az ebtartók azzal védekeztek, hogy ezt az eljárást is megfelelőnek tartották, nem volt tudomásuk arról, hogy csak arra kijelölt állatorvos végezheti el az oltást.
A jegyző kötelezettségei
1.) Az oltás megszervezése nyilvántartás és összeírás alapján.
2.) Az Állategészségügyi Állomás által meghatározott időszakon belül az oltás területenkénti időpontjának meghatározása, az oltást végző állatorvos/ok/kal való egyeztetés alapján.
3.) Az oltás (pótoltás) időpontjának és helyének, valamint a költségnek a helyben szokásos módon való közhírré tétele.
Az ebtartó részére az ÁSZ-ban előírtaknak megfelelő jegyzői intézkedés keletkeztet kötelezettséget arra,  hogy a szervezett oltás keretében végeztesse el ebe veszettség elleni oltatását. Az ebtartó akkor tudja betartani ezirányú kötelezettségét, ha azt az előírtak szerint közölték vele, a hatóság mulasztása miatt senki sem kerülhet hátrányos helyzetbe.
Az állatorvos kötelezettségei:
1.) A veszettség elleni oltás elvégzése az előírások szerint. 
2.) Az oltás megtörténtének igazolása.
3.) A tartás helyén vagy rendelőben - tehát nem a jegyző által megjelölt helyen - történt oltás tényének 15 napon belüli jelentése a jegyzőnél (az ebnyilvántartás vezetőjénél).
4.) A szervezett oltást követően 15 napon belül a beoltott ebek listájának lezárása, az oltatlan ebek tulajdonosainak bejelentése a jegyzőnek.
Szabálysértést követ el az az állatorvos, aki kijelölés hiányában olt veszettség ellen, valamint az a kijelölt állatorvos, aki az általa elvégzett veszettség elleni oltást 15 napon belül a jegyzőnek nem jelenti be. A szabálysértési hatóságokhoz a feljelentések a szervezett oltás lejártát követően több hónap elteltével, sokszor az elévülés határán, olykor az elévülés beállta után érkeznek.
Kirívó eset történt az V. kerületben az 1997. évi eboltások elmulasztása miatt indított eljárások során. A jegyző a főoltási időszakot 1997. február 10-től május 30-ig, míg a pótoltás idejét 1997. június 1-től július 15-ig határozta meg. A tényállás tisztázására az 1997. július 15-től augusztus 1-ig terjedő időszakot szabta meg. Az oltás elmulasztása miatt a hatósági állatorvos feljelentése 1998. január 19-én kelt és ugyanezen a napon iktatták a szabálysértési hatóságnál.
A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. tv. (Sztv.) 10. §. (1 ) bekezdése szerint nincs helye felelősségre vonásnak, ha a cselekmény elkövetésétől hat hónap eltelt (elévülés).
Az első fokú hatóság ezért a hozzáérkezett valamennyi 22 feljelentés ügyében az eljárást megszüntette, mert a pótoltás utolsó napját követően hat hónap eltelt, még mielőtt az ügy a szabálysértési hatósághoz érkezett volna. A szabálysértés tehát 1998. január 15-én elévült.
A veszettség veszélyes fertőző betegség, a kötelező oltást elmulasztó ebtartóval szemben megfelelő szigorral kell eljárni, hiszen nemcsak saját egészségét, életét veszélyezteti, hanem a környezetében élő más személyekét is. Erre figyelemmel a hatósági állatorvosoknak az ÁSZ előírását betartva a szervezett oltás lejártát követő 15 napon belül - semmiképpen sem több hónapos mulasztással - bejelentést kellene tenniük az oltatlan ebek tulajdonosairól, hogy ennek alapján a szabálysértési eljárások még időben  megindulhassanak. 
A vizsgálat megállapította, hogy a feljelentések nem csak késedelmesek, de hiányosak is, nem tartalmazzák a szükséges adatokat. Az ÁSZ 212. § (3) bekezdése csak a tulajdonos nevének és lakcímének nyilvántartását írja elő.  A feljelentett személy - ebtulajdonos - ellen egyéb természetes személyazonosító adatai nélkül, nem hozható határozat, illetve szükség esetén nem rendelhető el elővezetés. A szabálysértési hatóságnak tehát a népesség-nyilvántartás adataiból kell a személyi adatokat megállapítania, sok esetben előfordul azonban, hogy az adott lakásban több azonos nevű személy is lakik, így nem állapítható meg, hogy melyiküket terheli kötelezettség.
Ettől eltérő gyakorlat alakult ki a II. kerületi szabálysértési hatósághoz érkezett feljelentések ügyintézésében. E hatóságnál sok ügy fordul elő, a hiányos feljelentés miatt az eljárás lefolytatása komoly fennakadást jelent, hiszen az egyszerre nagy számban, ugyanakkor késedelmesen érkező feljelentések miatt soron kívül intézkedéseket kell tenni az elévülés félbeszakítása céljából.
További problémát okoz, hogy a feljelentések több kerületi hatóságnál vagylagosan jelölik meg a mulasztást. Vagy a bejelentési kötelezettség elmulasztása, vagy az oltás elmulasztása miatt kérik a felelősségre vonást. A szabálysértési hatóságok ilyenkor bizonyítási eljárást kénytelenek lefolytatni, a feljelentett személyt idézni, s ha a feltételek fennállnak és szükséges, akár tárgyalásra elővezetését is el kell rendelniük.
Az ÁSZ 213. § (12) bekezdése előírja, hogy az állatorvos a szervezett oltást követő 15 napon belül köteles az oltatlan ebek tartóit a jegyzőnek bejelenteni. A vizsgálat feltárta, hogy a feljelentések sok esetben olyan személy ellen érkeztek, akinek nem is volt kutyája, felelőssége az ebtartás megszűnésére vonatkozó bejelentési kötelezettség elmulasztása és nem az oltás elmulasztása miatt merült fel. A két mulasztás társadalomra veszélyessége között jelentős különbség van. Az állatorvosok tehát nem tisztázzák kellőképpen a tényállást a szervezett oltást követően, és bejelentésük nem csak az oltatlan ebek tartóit tartalmazza, hanem az ebtartás megszűnését bejelenteni elmulasztó személyeket is. A szabálysértési hatóságok munkáját nagy mértékben könnyítené, ha a feljelentéseket a tényállás tisztázását követően tennék meg. Azok nem vagylagos tartalommal, hanem a konkrét mulasztás megjelölésével érkeznének, akár helyszíni szemle után. Ebben az esetben az állampolgárok szabálysértési eljárás során történő idézése, elővezetése lecsökkenne. Sok esetben a hatóság akár tárgyalás mellőzésével is eljárhatna.
A 41 /1997. (V.28.) FM. rendelet betartását a vizsgálat idején - 1997. áprilisában - még  nem lehetett vizsgálni, mivel a rendelet 1997. július 1-től lépett hatályba. Ezért csak az 1997. évi eboltás miatt indult eljárások tekintetében vizsgálható érvényesülése. Ezek az eljárások azonban még nem voltak olyan szakban, amikor tárgyalásra történő elővezetésre sor kerülhetett volna.
A II. kerületi szabálysértési hatósághoz pl. 84 db feljelentés érkezett e témakörben a vizsgálatig a következők szerint:
- I. kerület tekintetében 18 db érkezett: 1998. február 20-án,
- II. kerületet tekintetében 54 db érkezett: 1998. március 12-én, 
- XII. kerület tekintetében 12 db érkezett 1998. április 10-én.
Az elővezetésekkel kapcsolatos tapasztalatok megismerése céljából ezért e kerületben a Közigazgatási Hivatal szúrópróbaszerűen vizsgálta az 1996. évi eboltás elmulasztása miatt indult eljárásokat is.
A szabálysértési hatóság a tényállás tisztázása céljából az ügyekben tárgyalásokat tűzött ki, melynek során a feljelentett személyek részére idézést küldött. Az idézések sok esetben "nem kereste" jelzéssel érkeztek vissza. Az irat a 43/1953. (VIII.20.) MT. rend. 9. § (1 ) bekezdése szerint a második kézbesítési kísérletet követő 5. napon kézbesítettnek tekintendő. Az első fokú hatóság, amennyiben az első ízben kiküldött idézés szabályszerű volt, ismételt idézést adott ki a következő tárgyalásra. Több esetben ez a második idézés is "nem kereste" jelzéssel érkezett vissza. Amennyiben ez az idézés is szabályos volt, a hatóság ügyészi jóváhagyás mellett elrendelte a feljelentett személy elővezetését. Az e tényállás tekintetében indult százkét ügyből tizennégyben rendeltek el elővezetést, ebből ötben került sor a foganatosításra. A további elrendelések eredménytelenek voltak, mivel a feljelentett személy a megadott tartózkodási helyen nem volt fellelhető. Az elővezetések elrendelése indokolt volt, mert a tényállás tisztázásához a feljelentett személy meghallgatása vált szükségessé, aki azonban az idézéseket - a posta jelzése szerint - értesítés ellenére sem kereste. Tekintve, hogy az idézéseket nem vették át, az eljárás megindulásáról nem értesültek, ezért valóban megdöbbenthette őket, hogy elővezetés céljából lakásukon rendőrök jelentek meg.
Az elővezetéssel kapcsolatos ügyek közül szabálysértés hiánya miatt megszüntették a jelen vizsgálat alapját képező újságcikkben is megnevezett egyik személy elleni eljárást.
A hatóság kétszeri szabályszerű "nem kereste" jelzéssel visszaérkezett idézést követően rendelte el az elővezetését. Meghallgatása során kiderült, hogy ő egy kijelölt kerületi magán-állatorvossal, szervezett időben beoltatta ebét. Az első fokú határozat indokolása szerint "adminisztrációs hiba" okozta a feljelentést. Ezt az indokolást a hatóság az oltást elvégző állatorvostól kapott információra alapozta. Az iratanyagból nem derült ki, hogy a hivatkozott adminisztrációs hiba kinek róható fel, tehát, hogy az oltást végző kijelölt állatorvos mulasztotta -e el jelenteni az oltás megtörténtét, vagy a nyilvántartás vezetője mulasztott -e az ügyben.
A szóbanforgó újságcikkben megnevezett másik személy ügyében az eljárás figyelmeztetéssel és 3.200.-Ft elővezetési költség megfizetésére kötelezéssel zárult. Az eljáró hatóság kétszeri szabályszerű idézést követően rendelte el elővezetését. A  hatóság megállapította, hogy a feljelentett személy szabálysértést követett el, mert ebeit bár a szervezett oltásra meghatározott időben, de nem oltásra kijelölt állatorvossal végeztette el.
A koordinációs jogkörben végzett vizsgálat során a hatályos jogszabályi előírásokat, azok végrehajtását az üggyel kapcsolatosan a II., V., X., XI., XVII., XVIII. kerületi önkormányzatoknál vizsgálta a Közigazgatási Hivatal, továbbá kikérte a Fővárosi Állategészségügyi és Élelmiszer Ellenőrző Állomásnak és a Magyar Állatorvosi Kamara Budapesti Területi Szervezetének álláspontját.
Általánosságban megállapítható volt, hogy a jegyzők - többnyire az évtizedek alatt kialakult rutin alapján - eleget tesznek az ebek veszettség elleni védőoltásával kapcsolatos jogszabályi kötelezettségeiknek, de hasonlóan az ügy többi szereplőjéhez - tulajdonos, állami állategészségügyi szolgálat, állatorvosi kamara -, a jogszabály jelentősen eltérő értelmezésével, alkalmazásával, esetenként inkább a "hagyományokra" alapozva, mintsem a hatályos jogszabályok pontos értelmezésével és a szerinti végrehajtásával.
A helyzetet tovább bonyolította a rendelet egységes értelmezésére kiadott FM főosztályvezetői körlevél; melyet egyes önkormányzatok elfogadnak, de ugyancsak eltérően értelmezve alkalmaznak, mások a körlevelet nem is veszik figyelembe hivatkozva arra, hogy van jogszabály, és ennek alapján kell eljárniuk.
Mindennek az a következménye, hogy van olyan kerület, ahol az önkormányzat álláspontja szerint a jegyző állatorvost nem bízhat meg ezen feladatai ellátásával, más kerületben az önkormányzat erre köztisztviselővé kinevezett állatorvost alkalmaz, megint más kerületben pedig a jegyző az állami állategészségügyi szolgálat köztisztviselőjét bízza meg.
Van olyan kerület, ahol üdvözlik, hogy a tulajdonos szabadon megválaszthatja, hogy az arra jogosultak közül kivel végezteti el az oltást, van ahol a gondok eredőjénék tartják és a jegyzői hatáskör elvonásának, hogy nemcsak a jegyző által kijelölt állatorvos olthat.
A jegyzők részéről az állatorvosok jogállását illetően szintén teljes a tájékozatlanság. Nem tudják, hogy a hatósági állatorvosok köztisztviselők és, hogy a veszettség elleni eboltásra csak köztisztviselővé kinevezett állatorvos jogosult, s nem ismerik az önkormányzatok által alkalmazott állatorvosok lehetőségeit sem. Nem minden jegyző tisztázta a felelősség megoszlást a tulajdonos és az állatorvos között azt, hogy az oltás tényének bejelentése az oltó állatorvos feladata, nem a tulajdonosé. A jogszabály előírta ebösszeírást az önkormányzatok részben végrehajthatatlannak, részben eleve eredménytelennek, részben finanszírozhatatlannak ítélik.
A Fővárosi Állategészségügyi és Élelmiszer Ellenőrző Állomás az állategészségügyi szabályzat /41/1997(V.28.)FM.r./ rendelkezéseit nehezen végrehajthatónak ítéli, mindenekelőtt az oltást végző állatorvosok kinevezésének gondjai miatt. Tisztázandónak tartja az úgynevezett önkormányzati állatorvosok státusát. Az oltásra az év meghatározott időszakát tartja megfelelőnek, a főváros egész területén egységesen, hogy az ellenőrzések megfelelően nyomon követhessék a folyamatot.
A Magyar Állatorvosi Kamara fővárosi szervezete a jogszabályi előírásokból, ellentmondásokból fakadó, visszaélésekre is lehetőséget adó gyakorlatban látja a gondot. Kifogásolja, hogy az oltás fizikai aktusa állami feladat. Kifogásolják továbbá, hogy az állami szolgálat és az önkormányzatok - nem vizsgálva az összeférhetetlenséget - az ellenőrzéssel, szervezéssel megbízott köztisztviselőiknek is megadják az eboltás lehetőségét, mely így karon belül óhatatlanul az esélyegyenlőséget sértő, méltánytalan egzisztenciális harcot idéz elő.
Véleményük szerint az eboltás révén óhatatlanul megvan a lehetősége a pacientúra megszerzésnek is. Álláspontjuk szerint a jegyzők által csak egyesek számára eljuttatott tulajdonosi névsor, kiértesítési lehetőség nemcsak egyenlőtlen helyzetet teremt a csak a vállalkozásából élő állatorvosokkal szemben, de visszaélésekre is alkalmat ad, sérül az államigazgatási eljárásról és a köztisztviselők jogállásáról szóló törvények szelleme és betűje. Az állami állatorvos, akinek feladata elsősorban az irányítás, az ellenőrzés, ne legyen a magán állatorvosok versenytársa. Ez ügyben az állategészségügyről szóló törvény 35.§-ával (1)c./ pontjával, (2) bekezdésével szembeni alkotmányos aggályát is kifejtette a Kamara. Szerintük az ott megfogalmazottakkal - szemben az államigazgatási eljárásról és a köztisztviselők jogállásáról alkotott törvényekkel - az "önellenőrzés" épült be az eljárási rendbe. Ezt a kérdést nem tisztázza a végrehajtásra kiadott 41/1997.V.28./ FM. r. sem. Nem világos, hogy a különféle állatorvos megfogalmazások alatt mikor melyik csoport - állami, magán - értendő.
A vizsgálat összegezve az alábbi problémákat tárta fel:
1.) A veszettség elleni védőoltásra ki nem jelölt állatorvosok is elvégzik az oltást. Az ebtulajdonost nem tájékoztatják arról, hogy ez az eljárás nem felel meg az Állategészségügyi Szabályzat előírásainak, s ezért ez szabálysértésnek minősül.
Az oltás megtörténtét az állatorvos nem jelenti be a nyilvántartás vezetőjének, de mivel maga az oltás is szabálytalan, a bejelentésre jogszabály nem is ír elő kötelezettséget.
2.) Az oltásra kijelölt állatorvosok is elmulasztják esetenként jelenteni az oltás tényét, emiatt a szabályosan eljáró állampolgár joggal tekintheti "zaklatásnak" az ellene indult szabálysértési eljárást.
3.) A szervezett oltást követően a nyilvántartást nem  pontosítják. A hatósági állatorvos a tapasztalatok szerint ugyan kísérletet tesz erre - írásban felhívást küld ki a nyilvántartása szerint eboltást elmulasztó tulajdonosoknak - ez azonban nem a megfelelő eredménnyel jár. A helyszíni ellenőrzés elmarad.
4.) Gondot okoz továbbá az állampolgári fegyelmezetlenség. A vonatkozó hatályos jogszabályok szerint ugyanis az irat a hatósághoz a posta " nem kereste " jelzésével érkezik vissza, a második kézbesítési kísérletet követő ötödik munkanapon kézbesítettnek tekintendő. Tömegével fordulnak elő olyan állatorvosi felhívások, valamint a szabálysértési hatóság által kiküldött idézések, határozatok, melyek "nem kereste" jelzésével érkeztek vissza. Ilyenkor az állampolgár nem értesül az irat tartalmáról, mert postai értesítés ellenére sem vette át. A hatóság pedig az eljárást folytatja. Ilyen esetben fordulhat elő például a tárgyalásra történő elővezetés úgy, hogy a feljelentett személy az eljárás megindulásáról sem értesült. Még rosszabb az eset akkor, amikor maga az esetleges bírságoló határozat, valamint az ennek alapján bírságot elzárásra átváltoztató határozat is "nem kereste" jelzéssel érkezik vissza. Ezt követően megtörténhet, hogy ügyészi jóváhagyás után az elkövetőt büntetésvégrehajtási intézetbe elővezetik, annak ellenére, hogy az iratok át nem vétele miatt tudomása sem volt az ellene lefolytatott szabálysértési eljárásról.
Mindez - természetesen a vonatkozó további szabályokra tekintettel - a szabálysértési hatóságnak nem róható fel. A jelenlegi szabályozásra figyelemmel ez az eljárás nem törvénysértő.
Az állampolgárok felesleges zaklatásának elkerülése céljából ugyanakkor rendkívül fontos lenne, hogy a szabálysértési feljelentéseket megalapozó tényállást minden esetben kellőképpen tisztázzák. Az ebnyilvántartást vezető a szervezett oltást követően a tényállást feltárja és csak a ténylegesen mulasztókkal szemben kezdeményezzen eljárást.

Az érintett alkotmányos jog és a vizsgálat megállapításai

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság független, demoktratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában értelmezte a jogállamiság fogalmát. Megállapította, hogy a jogállamiság legfontosabb eleme a jogbiztonság.(5/1997. AB.) A jogbiztonság az állam - s elsősorban a jogalkotó - kötelességévé teszi annak bizotsítását, hogy a jog egésze, egyes rész területei és egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye a norma világossága valamint az, hogy a közhatalmi eljárások során ne kerülhessen sor önkényes döntésekre, vagyis a jog szabályai világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a címzettjei számára is előre láthatók legyenek. (1/1995.AB.)
A Közigazgatási Hivatal vizsgálata alapján megállapítottam, hogy a veszettség elleni védőoltás elmulasztása miatt indított szabálysértési eljárásokban  az elővezetés során a szabálysértési hatóságok a jogszabályokat betartva rendelték el az állampolgárok elővezetését. Az elővezetés után azonban  tisztázódott, hogy a feljelentett a kötelezettségének eleget tett, és az ebet beoltatta. Az elővezetések így valóban indokolatlannak, sőt zaklatásnak minősülhetnek az elővezetettek számára. A gyakorlati tapasztalatok azt igazolják, hogy a veszettség elleni védőoltás nyilvántartása nem megfelelő, az ügy szereplői (állatorvos, jegyző, ebtulajdonos) nincsenek tisztában kötelezettségeikkel.
A Fővárosi Közigazgatási Hivatal által feltárt tények alapján megállapítottam, hogy a veszettség elleni védőoltás területén tapasztalt problémák a 41/1997. (,0V. 28.) FM. rendelet nem egyértelmű rendelkezéseire vezethetők vissza. A rendelet azzal, hogy nem egyértelműen és világosan szabályozza a norma érintettjeinek kötelezettségeit, sérti  a jogbiztonság elvét. Végső soron ennek a következménye, hogy olyan állampolgárok elővezetésére is sor kerül, akik kötelezettségeiknek eleget tettek. Megállapítottam, hogy ezen személyek elővezetésének elrendelése, vagyis személyes szabadsághoz fűződő jogának korlátozása, formálisan jogszerű és törvényes ugyan, de alaptalan sérelmet okoz.
A fentiekre tekintettel az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 25. § alapján a következő ajánlással fordulok a földművelésügyi és vidékfejesztési miniszterhez.

Ajánlás

Kezdeményezem, hogy a miniszter úr a 41/1997. (V. 28.) FM. rendeletet módosítsa úgy, hogy a veszettség elleni védőoltás sokszereplős folyamata áttekinthető legyen. Az állatorvosok, jegyzők, ebtulajdonosok és az  állategészségügyi állomás kötelezettségeit pontosan, tételesen határozza meg, hogy a feladat végrehajtható és számonkérhető legyen. Olyan nyilvántartási rendszert dolgozzon ki, amelybe csak a tényállás körültekintő tisztázása után kerülhetnek az adatok. A jogszabály módosításánál legyen figyelemmel a jelentésemben hivatkozott Fővárosi Állategészségügyi és Élelmiszer Ellenőrző Állomás, valamint a Magyar Állatorvosi Kamara fővárosi szervezetének álláspontjára, valamint az ebtulajdonosok szabad állatorvos választásának jogára is.
Kérem a miniszter urat, hogy állásfoglalásáról illetve esetleges intézkedéséről hatvan napon belül szíveskedjen értesíteni.

Budapest, 1998. november 25.

Gönczöl Katalin