OBH 1954/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

Az eljárás megindulása:

Panaszos a Hivatalban személyesen előadott panaszában azt sérelmezte, hogy a XVIII. kerületi Polgármesteri Hivatal építési hatósága többszöri bejelentésére sem hozott érdemi intézkedést. A bejelentések szomszédja terepfeltöltési munkálataira vonatkoztak, amelyek következtében épületük fala nedvesedett. 

Vizsgálatomat az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogbiztonsághoz, a 13. § (1) bekezdésben deklarált a tulajdonhoz, a 18. §-ban deklarált egészséges környezethez és az 57. § (5) bekezdésben deklarált, a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság gyanúja miatt indítottam.

Alkalmazott jogszabályok:

- 1957. évi IV. tv. az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
- 1997. évi LXXVIII. tv. az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)

A vizsgálat megállapításai:

A panaszos oldalhatáron álló, főépülettel és azzal összeépített, lakott melléképülettel rendelkezik. A vele szomszédos telken az ott álló ház felújításával egyidejűleg 1995-ben a közös telekhatár mentén álló melléképületet elbontották, majd a terepszintet megemelték a panaszos házának fala mentén, ugyanott betonjárdát is építettek. A panaszos házfala ettől kezdve nevesedett, a házban a lakhatás feltételei jelentősen romlottak. A panaszos előbb a szomszéddal próbált egyezségre jutni, kérve az eredeti állapot helyreállítását, majd ennek eredménytelensége után a kerület jegyzőjéhez fordult. 1995. őszén a feltöltött földből a szomszéd elhordott. 1997. januárban újra kérte a panaszos a hatósági intézkedést, mert az épülete fala még mindig nedvesedett. Kérését, majd panaszát többször megismételte, de kérelmére csak levélben vagy a helyszínen válaszoltak, így - mivel határozatot nem kapott - jogorvoslathoz való jogával sem élhetett.
A levélbeni elutasításokban azt közölték vele, hogy készíttessen szakvéleményt, amely alátámasztja, hogy az építési hatóságnak el kell járnia.
A panaszos előbb nem készíttetett szakvéleményt, mert úgy vélte, hogy a hatóság szakértelme elegendő egy ilyen - általa egyszerűnek ítélt - műszaki probléma megítéléséhez. Később, amikor a ház tűzfalában olyan szintre emelkedett a felszívódott víz, amely már a szobában tartózkodást súlyosan zavarta, a szakvéleményt elkészíttette volna, de - állítása szerint a szakértőt a szomszéd nem engedte be a telkére, enélkül pedig a szakvélemény nem készülhetett el. Mindezekről írásban vagy személyesen tájékoztatta az építési hatóságot, változatlanul kérve intézkedésüket házának állékonysága, és az egészséges - korábban volt - lakhatási körülményeinek visszaállítása érdekében. Mivel kérései nem vezettek eredményre, az országgyűlési biztoshoz fordult.
Tájékoztató kérésemre a jegyző ugyanazt az álláspontot közölte, amelyet korábban a panaszosnak tájékoztatásul az építési hatóság, az aljegyző és ő maga minden alkalommal válaszolt:
"A fentiek alapján megállapítást nyert, hogy az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. tv. 47. § (2) bekezdése alapján az I. fokú építésügyi hatóság nem köteles a panasszal kapcsolatban intézkedni, hiszen az életet, egészséget, köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető helyzet nem áll fenn.
A kérdéses melléképület állékonyságát ugyan a panaszos által említett vizesedés hosszútávon veszélyeztetheti, ugyanakkor tekintettel arra, hogy a panaszos a vízesés okának egyértelmű megállapítására alkalmas szakértői véleményt többszöri kérésünk ellenére sem nyújtotta be, a rendelkezésre álló adatok alapján az I. fokú építéshatóság ..... kérelmét a 23/1354/3/1998. sz., 1998. május 18-án kelt határozatával elutasította."

Ugyanakkor az 1995. óta folyó ügyben első ízben - bár a fenti indoklással elutasító - határozatot hozott. A panaszos a határozatot megfellebbezte, a Budapest-Főváros Közigazgatási Hivatal megsemmisítette. Új eljárást rendelt el, mivel a tényállást az elsőfokú hatóság nem tisztázta. Az indoklás szerint: "Az elutasítás oka az, hogy egyrészt az eljáró hatóságnak nincs intézkedési kötelezettsége, másrészt panaszos az ügy megítéléséhez szükséges szakvéleményt többszöri felszólítás ellenére nem nyújtotta be. Egyébként pedig az eljáró hatóság a szakvélemény szükségességét is megkérdőjelezi, és ez a határozat fő ellentmondásossága. Először el kellene dönteni azt, hogy szükséges vagy nem szükséges a szakvélemény. Ha nem szükséges, akkor nyilvánvalóan korábban az eljáró hatóság tévesen informálta panaszost, és panaszosnak nem lehet felróni, hogy a felesleges szakvéleményt nem nyújtotta be. Amennyiben a helyzet megítéléséhez kell a szakvélemény, akkor panaszost az 1997. évi LXXVIII. tv. 47. § (2) bek. d) pontja alapján a szakvélemény benyújtására, mag a szakvélemény elkészítésének akadályozása esetén a szomszédot az 1997. évi LXXVIII. tv. 51. § (3) bek. alapján az elrendelt munkálatok tűrésére kell kötelezni."

Az új eljárásban a panaszos a szakvéleményt benyújtotta (a szomszéd a tűrésre kötelezés alapján beengedte a szakértőt a telkére). A szakvélemény alapján az I. fokú hatóság a szomszéd tulajdonost arra kötelezte, hogy a panaszos házfala mentén épített betonjárdát bontsa el, a feltöltött földet a melléképület padlószintjéig ássa ki. Egyidejűleg panaszost arra kötelezte, hogy épületére vízzáró lábazatot, csatlakozóan beton folyókát építsen, és szomszédja telkén szikkasztót létesítsen a folyókából elfolyó csapadékvíznek. A Közigazgatási Hivatal panaszos fellebbezésére ezt a döntést úgy változtatta meg, hogy a szikkasztó megépítéséről és a csapadékvíz elvezetéséről a szomszédnak kell gondoskodnia.  "Bármely ingatlanon keletkezett csapadékvíz elszikkasztása, mindig az ingatlan tulajdonosának feladata volt és ma is az. Jogszerűen senki sem kötelezhető arra, hogy a szomszédos ingatlanon keletkező csapadékvíz elszikkasztása céljából, a szomszédos ingatlanon szikkasztót építsen. Az építendő lábazat a meglévő épület része lesz, amit az épület tulajdonosának kell megépíteni. Viszont a folyóka és lábazat egymástól műszakilag nem választható el, egyidejűleg kell a lábazatos folyókát megépíteni. Szakvélemény által igazolt módon bebizonyosodott, hogy .....  épülete falának vizesedését a megemelt terepszint és az azt lezáró járda okozza. Mivel a fal nedvesedése az épület állékonyságát is veszélyezteti, de az épületben tartózkodók egészségére is káros, ezért a hibák, hiányosságok megszüntetését az építésügyi hatóság, az 1997. évi LXXVIII. törvény 47. § (2) bekezdés c) pontja alapján köteles elrendelni. Az 51. § (1) bekezdése szerint az elrendelt munkálatok elvégzésére az ingatlanok tulajdonosát kell kötelezni." Az elrendelt munkálatokat mindkét fél elvégeztette.
A panaszos szóbeli közlése szerint a költségmegosztás és az okozott károk miatt ezt követően pert indított, de ez már nem tárgya jelen vizsgálatnak.

A vizsgálat alapján megállapítottam, hogy az I. fokú építési hatóság mulasztásai, eljárása következtében a panaszos alkotmányos jogaival kapcsolatos visszásságok bekövetkeztek:
- Éveken át nem intézkedett érdemben, és nem hozott határozatot sem, amely a panaszos számára megnyitotta volna a jogorvoslat lehetőségét. A kérelmekre általában 30 napon túl, levélben válaszolt vagy helyszíni szemlén szóban, jegyzőkönyvben. Ezzel a panaszosnak a jogbiztonsághoz és a jogorvoslathoz fűződő jogaival kapcsolatos visszásság keletkezett. 
- Az első panasz és az érdemi intézkedés között eltelt több év alatt mind az épület állaga, mind benne a lakhatás körülményei folyamatosan romlottak. Ezzel a hatóság a panaszosnak a tulajdonhoz és az egészséges környezethez való jogával kapcsolatos visszásságokat okozott.

A panasz megoldódására tekintettel a konkrét ügyben ajánlást nem teszek. Felhívom azonban a kerület jegyzőjének figyelmét a jövőbeni hasonló ügyeknek az Áe. és az építésügyi jogszabályok szerinti intézésére.

Budapest, 2000. február 28.

Dr. Polt Péter