OBH 1822/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
			
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása

A panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, sérelmezve az Ipari, Kereskedelmi és Idegenforgalmi Minisztérium eljárását a panaszos utazási irodájával kapcsolatban.
A vizsgálat a vállalkozáshoz és a jogorvoslathoz való jog, valamint a jogbiztonság érintettsége miatt indult.

A megállapított tényállás 

A panaszos vállalkozása 1995-ben engedélyt kapott utazási iroda működtetésére, az utazási irodát az Országos Idegenforgalmi Hivatal bejegyezte. Két évvel később a minisztérium  ismételten kérte a cégbírósági bejegyzést, valamint az egyéb - két évvel korábban már benyújtott - dokumentumokat. Válaszul közölték, hogy a panaszos gyakorlati idejének igazolása nem felel meg a vonatkozó rendelet előírásainak. A panaszos válaszában közölte, hogy ezt nem tudja elfogadni, s ezzel egyidejűleg hivatkozott a kormányrendelet előírásaira, mely szerint az utazási vállalkozó akkor vehető nyilvántartásba, ha a vállalkozásban legalább  egy - külön jogszabályban előírt idejű - szakmai gyakorlattal rendelkező személy működik. A rendelet szakmai gyakorlatot ír elő, melyet álláspontja szerint megfelelően igazolt. A külön jogszabály a gyakorlatról a következőket tartalmazza: Az előírt gyakorlati idő alatt utazásszervezői és/vagy közvetítői munkakörben eltöltött időt kell érteni, és nem azt írja elő, hogy a szakmai gyakorlatot kizárólag üzleti vállalkozás utazásszervezőjeként kellett letölteni. A panaszos válaszlevelében arra is kitért, hogy rendelkezik utazásszervezői gyakorlattal, erről az igazolást csatolta. Részletezte, hogy a szakmai tevékenysége idején milyen feladatokat végzett: egyéni és csoportos szakmai programokat szervezett bel- és külföldön, kormányközi és intézetek közötti megállapodások, valamint egyedi üzleti jellegű megbízások alapján. Lényegében országos hirdetések alapján szakmai és tudományos turizmussal  foglalkozott és jelenleg is erre szakosodott az általa vezetett utazási iroda.
Az eljárás során a jogutód Gazdasági Minisztériumtól magyarázatot kértem az utazási iroda bejegyzésének törlése ügyében, és az ezzel összefüggő jogorvoslati útról.
A miniszter válaszában közölte, hogy a panaszos kifogásai nem megalapozottak, mert az általa államigazgatási szervnél végzett szakmai gyakorlat nem felel meg a jogszabályi előírásoknak. Az 1996-os rendeletből ugyanis egyértelműen kitűnik, hogy annak hatálya alá tartozó és hatósági nyilvántartásba vételi kötelezettség alá eső utazási vállalkozás üzletszerű tevékenység. Üzletszerű pedig az a tevékenység, mely rendszeres és haszonszerzés céljából történik, vagyis keresetszerű. A panaszos által hivatkozott szakmai gyakorlat ennek a követelménynek nem felel meg, mivel szakmai gyakorlatát nem gazdasági, üzleti vállalkozások által szervezett, hanem költségvetési szervek hivatalos útjainak előkészítésével szerezte meg. Téves a panaszosnak az a kifogása is, hogy a minisztérium mellőzte volna a jogorvoslat lehetőségére vonatkozó tájékoztatást. E kötelezettség az államigazgatási szervet csak az ügy érdemében hozott határozat esetén terheli, ezért csak akkor kellett volna a jogorvoslati útról tájékoztatást adni, ha a panaszos utazási vállalkozását a határozat törölte volna a minisztérium által vezetett nyilvántartásból. Az ügyben az alapeljárás során az Országos Idegenforgalmi Hivatal tévesen értelmezett az akkor hatályos jogszabályt, a szakmai gyakorlat követelményét illetően. Végezetül kifejtette, hogy a hatóság tévedésére jogszerzést alapítani nem lehet, de a minisztérium az utazási vállalkozások tárgyi és személyi feltételeinek igazolására vonatkozóan elrendelt eljárás során méltányosan járt el, mert az eljárási törvény alapján a jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogok sérthetetlenségét alkalmazva határozatával lehetővé tette a panaszos utazási vállalkozásának további - ezúttal már jogszerű - működését.

Az ügy jogszabályi háttere

2/1992. (I. 13.) IKM rendelet az utazásszervezői és közvetítői tevékenységről
Hatálytalan: 1997. I. 1-től.

3/1992. (I. 13.) IKM rendelet az utazásszervezői szakmai minősítő vizsgáról

213/1996. (XII. 23.) Korm. rendelet az utazásszervező és -közvetítő tevékenységről
15. § (1) Ez a rendelet 1997. január hó 1. napján lép hatályba. Egyidejűleg hatályát veszti az utazásszervező és -közvetítő tevékenységről szóló 2/1992. (I. 13.) IKM rendelet, valamint az azt módosító 16/1992. (V. 26.) IKM rendelet és a 7/1994. (III. 10.) IKM rendelet, valamint az utazásszervezői szakmai minősítővizsgáról szóló 3/1992. (I. 13.) IKM rendelet 2. §-a.
(2) Ez a rendelet a Magyar Köztársaság és az Európai Közösségek és azok tagállamai között társulás létesítéséről szóló, Brüsszelben, 1991. december 16-án aláírt Európai Megállapodás kihirdetéséről szóló 1994. évi I. törvény alapján az Európai Közösségek következő jogszabályával összeegyeztethető szabályozást tartalmaz: a Tanács 90/314/EGK irányelve az utazási csomagról, az üdülési csomagról és a túracsomagról.
(3) Az e rendelet hatálybalépésekor már működő utazási vállalkozónak a rendelet hatálybalépésétől számított hat hónapon belül - a vonatkozó okiratok eredetiben vagy hiteles másolatban történő csatolásával - igazolnia kell a KIK részére, hogy rendelkezik a rendeletben meghatározott tárgyi és személyi feltételekkel, valamint a vagyoni biztosítékkal. 1997. július 1-jétől csak az az utazási vállalkozás működhet, amelyet e rendelet előírásai szerint nyilvántartásba vettek.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése a következők szerint rendelkezik: Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [kivéve a bíróságot: 29. § (1) bek], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
A vizsgálat során megállapítottam, hogy panaszosnak az Alkotmányban deklarált jogorvoslati joga és vállalkozási joga nem sérült, tekintettel arra, hogy az érdemi határozatban a fellebbezési jog biztosított volt. A jogorvoslattal a panaszosnak nem kellett élnie, mivel a minisztérium a döntés során a jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogokra tekintettel az Alkotmányban biztosított vállalkozás jogát szem előtt tartva méltányosan járt el, az utazási iroda bejegyzéséről határozva. Fentiekkel összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megállapítására nem került sor.

B u d a p e s t , 2000. március "    "

                                                                                                    Dr. Polt Péter