OBH 1725/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kelemen László

Az eljárás megindítása

A panaszos a panasz benyújtásának idején gyermekgondozási segély folyósítása mellett fizetés nélküli szabadságot igénybe vevő, rendelkezési állományban levő hivatásos tiszthelyettes volt. Katonai kötelmekkel összefüggő balesetet szenvedett, és gyermeke is betegen született, erre tekintettel jogosult a gyermekgondozási segélyre. Azt kifogásolja, hogy bár két diplomával is rendelkezik, kérelmei ellenére több mint 12 éven át nem nevezték ki tisztté. Ezt a panaszos részben gyermeke betegségének, részben a női nemhez tartozása miatti hátrányos megkülönböztetésnek tulajdonítja. A panasz összefüggésbe hozható az Alkotmány 70/A §-ában megfogalmazott jogegyenlőség elvével, valamint 70/B és D § szerinti munkához, illetve a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. §-a (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás

A panaszost 1986. november 1-jén vették hivatásos állományba. Egészségügyi főiskolai végzettséggel segélyhely-parancsnoki beosztásba került törzsőrmesteri rendfokozatban. 1987. november 17-én katonai kötelmekkel összefüggő balesetet szenvedett, amely folytán munkaképességét a Honvédelmi Minisztérium Pénzügyi Számító és Nyugdíjmegállapító Igazgatóságának 1997. augusztus 18-án kelt határozata szerint 40 %-ban elvesztette. 1989-től gyermeke születéséig, 1991. március 31-ig Budapesten dolgozott. Arról nem nyilatkozott, hogy mi történt vele a balesetet követően 1989-ig, előadta azonban, hogy megítélése szerint a balesete után nem az állapotának megfelelő beosztásban foglalkoztatták. Gyermeke -a panaszos véleménye szerint az ő betegségére tekintettel- súlyos és tartós egészségkárosodással született, ezért azóta a panaszos rendelkezési állományban van illetmény nélküli szabadságon kiemelt és meghosszabbított gyermekgondozási segély folyósítása mellett. Ez a gyermek betegségének fennállásáig, de legfeljebb 10 éves koráig illeti meg. A panaszos szabadsága ideje alatt egyetemi diplomát is szerzett humán szervezői szakon a Pécsi Jannus Pannonius Tudományegyetemen. Bár ezt követően 1997-ben és 1998-ban több kérelmet is benyújtott, tiszti állományba vételét az illetékesek elutasították. Ezt azzal indokolták, hogy rendelkezési állományban van, illetőleg, hogy részére nem biztosítható a végzettségének megfelelő tiszti beosztás. Az elutasítás okát a panaszos részben annak tulajdonítja, hogy gyermeke betegsége miatt ténylegesen nem tud dolgozni, részben pedig annak, hogy őt a női nemhez való tartozása miatti hátrányos megkülönböztetik. Ez utóbbi igazolására az iratokhoz csatolt két olyan, a forrás és a kibocsátási idő megjelölése nélküli táblázatot, amelyek azt mutatják, hogy hány felsőfokú végzettség nélküli tiszt van, illetőleg volt a Magyar Honvédségnél. A panaszos 1999. szeptember 4-én -25 év szolgálati idő után- szolgálati nyugdíjjogosultságot szerez.

A panaszos írásbeli beadványában előadta, hogy körülményeire tekintettel hivatásos katonai beosztást nem tud vállalni, de véleménye szerint ettől függetlenül a honvédségnél mindenki, akinek diplomája van, jogosult tiszti rendfokozatra. Szóbeli meghallgatásán elmondta, hogy jelenlegi helyzetében csak 4 órás tiszti munkát tudna vállalni, illetve, ha ez nem lehetséges, azt is elfogadná, hogy csak néhány napra helyezzék tiszti beosztásba, majd onnan helyezzék ismét rendelkezési állományba. Ezt követően már a tiszti fizetést kaphatná az újabb rendelkezési állomány lejártáig, azaz legfeljebb egy évig, avagy jelen esetben a nyugdíjba helyezéséig. Ebben az esetben a nyugdíja jóval magasabb lenne, minthogy a hivatásos katonáknál az utolsó egy év jövedelme képezi a nyugdíj megállapításának alapját.

A vizsgálat megállapításai

A panaszos által előadottak között nincs olyan körülmény, amely megalapozottan azt valószínűsítené, hogy a tiszti rendfokozatba való előléptetés elmaradása nem szerinti hátrányos megkülönböztetés következménye lenne. A felsőfokú végzettséggel nem rendelkező tisztek számát mutató táblázatokból önmagában nem lehet arra következtetni, hogy a panaszost diplomái ellenére a neme miatt nem nevezték ki tisztté. Inkább az valószínűsíthető, hogy előmenetelének elmaradása munkaképesség-csökkenésével, illetőleg gyermeke hosszan tartó ápolásával függ össze. Ezeket a hátrányokat viszont alapvetően nem emberi jogi, hanem munkajogi alapon, kártérítés útján lehet orvosolni.

A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) 78.§ (1) bekezdése szerint magasabb rendfokozatba történő előléptetésnek a felsőfokú végzettségen túl az is feltétele, hogy a katona olyan beosztásban legyen, amelyhez a magasabb rendfokozatot rendszeresítették. (A végzettséghez tehát önmagában nem jár tiszti kinevezés.) A panaszos tiszti beosztást korábban sem töltött be, és mivel a panasz benyújtásakor is rendelkezési állományban volt, értelemszerűen akkor sem, így 1991. március 31. óta legalább a panasz benyújtásának idejéig tiszti előléptetésének törvényes akadálya volt. (Éppen a panaszos tiszti előléptetése lett volna törvénysértő.) Előléptetésére csak úgy kerülhetne sor, ha a panaszos illetmény nélküli szabadsága megszűnne, és számára találnának a képzettségének megfelelő olyan tiszti beosztást, amelynek betöltésére munkaképesség-csökkenésére és egyéb körülményeire tekintettel alkalmas. Beosztásba helyezését azonban előadott körülményei nagy valószínűséggel akadályozzák. (A panaszos által javasolt a részmunkaidős foglakoztatást a Hszt. nem ismeri, a másik megoldás, azaz a néhány napra történő kinevezés pedig a Hszt. 5.§-a (1) bekezdése szerinti rendeltetésellenes joggyakorlás lenne a kinevező elöljáró részéről.)

Ha a panaszos, illetőleg gyermeke körülményeiben nem áll be változás, akkor a panaszos változatlan feltételekkel továbbra is rendelkezési állományban maradhat gyermeke 10 éves koráig, azaz 2001. március 31-ig [Hszt. 44.§ (1) g), 96.§ a)]. Ezt követően kell majd részére a képzettségének és állapotának megfelelő beosztást találni, és ha ez nem sikerül, akkor teljes nyugdíj mellett sor kerülhet a nyugdíjazására [Hszt. 182.§ (4) a)]. Ezt megelőzően is kérheti szolgálati viszonya közös megegyezéssel történő megszűntetését és egyidejű nyugdíjazását, ha rendelkezik 25 év szolgálati idővel (ez a panaszos esetében 1999. szeptember 4-étől következik be), ez esetben azonban főszabályként csak 50 %-os nyugdíjra tarthat igényt [Hszt. 182.§ (5), de eltérést enged a 182.§ (4) b), (6)].

Az a körülmény, hogy a nemi alapon történt hátrányos megkülönböztetés nem állapítható meg, nem jelenti azt, hogy az egyébként önhibáján kívül, munkaképesség-csökkenése folytán valóban hátrányos helyzetbe került panaszos más csatornán ne kaphatna megfelelő kártérítést. Ez vonatkozik arra az esetre is, ha gyermeke bizonyíthatóan az ő betegsége miatt született betegen. A Hszt-nek a fegyveres szerv kártérítési felelősségét szabályozó rendelkezései (162-178.§) szerint a panaszos kártérítési igényt nyújthat be a honvédelmi miniszter által kijelölt szervhez. Ezt a panaszos a másolatban becsatolt irat szerint 1998. január 23-án meg is tette. Az eljárás eredményéről nincs tudomásom. A honvédségi káreljárás, valamint az azzal szembeni bírósági jogorvoslat vizsgálata azonban a jelen ügyben az Obtv. 16. §-a (1) bekezdésére, valamint 29. § (1) bekezdése c) és h) pontjára tekintettel egyébként is a hatáskörömön kívül esik. Ezen eljárások keretében tisztázható az, hogy a panaszos munkához, illetve a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő jogait megsértették-e.

Budapest, 1999. május 30.

Dr. Polt Péter