OBH 1399/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása

A panaszos azt kifogásolta, hogy a Budapesti Műszaki Egyetemen (BME) át sem vették kérelmét, amelyet az 1981-ben szerzett egyetemi doktori címének PhD-fokozattá átminősítésére kívánt benyújtani. Arra hivatkoztak, hogy annakidején az egyik doktori szigorlata 4-es volt, és ezért az új doktori fokozattal való egyenértékűséget nem állapítják meg. A panaszos szerint a felsőoktatásról szóló törvény rendelkezése, a BME Doktori Szabályzata (DSz) és eljárása szerzett jogait sérti, ezért kéri a vizsgálatot.

A beadványban leírt sérelem összefüggésben áll az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, a tisztességes eljáráshoz való joggal, ezért az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.)   16. § (1) bek. alapján vizsgálatot indítottam. A vizsgálat során nyilatkozatot kértem a BME rektorától, beszereztem az Egyetem Doktori Szabályzatát.

Megállapított tényállás

A panaszos 1980-as doktori értekezésének minősítése "jó", 4-es volt. Az Egyetem 1997 áprilisában elfogadott Doktori Szabályzatának 20. § (4) bekezdése szerint ez az egyenértékűség megállapítását kizárta. Ezért hívta fel a panaszos figyelmét a dékáni hivatal ügyintézője arra, hogy a kezdeményezésnek nincs értelme, az eljárás eredménye szükségképpen elutasítás lesz. Ez esetben pedig feleslegesen fizetné be a 35.400 Ft eljárási díjat, továbbá a kérelem elutasítása esetén 2 éven belül nem kezdeményezhet új doktori eljárást (DSz. 20. § (11) bek.). A rektor tájékoztatása szerint az egyenértékűségi eljárást kezdeményezők a jószándékú figyelemfelhívást általában köszönettel vették, és kérelmüktől elálltak. Az Egyetem Doktori Tanácsa a DSz. említett rendelkezését következetesen alkalmazta, semmiféle kivételnek nem adott helyt, így a panaszosnak kérelme befogadása esetén sem lett volna semmi esélye az egyenértékűség megállapítására.  

A vizsgálat megállapításai

A jogszabályok alkotmányosságának vizsgálata az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozik, amelyhez bárki - így a panaszos is - indítványt tehet, kérve a felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.) meghatározott rendelkezése alkotmányellenességének megállapítását. Álláspontom szerint egyébként az Ftv. azzal, hogy nem állapította meg a korábbi egyetemi doktori címnek az új törvény szerinti besorolását, hanem azok további viselésének deklarálása mellett (118. § (1) bek.) felhatalmazta az egyetemeket arra, hogy egyedi elbírálás alapján megállapíthassa - meghatározott feltételek esetén - a korábbi címnek a doktori (PhD) fokozattal való egyenértékűségét (Ftv. 118. § (4) bek.), nem sértett szerzett jogot, tehát nem sérült a jogbiztonság követelménye. (Hibás következtetése a panaszosnak, hogy így törvénnyel meg lehetne szüntetni akár a korábban szerzett érettségi bizonyítványok érvényességét, hiszen a doktori cím érvényessége nem szűnt meg.)

Ami a BME Doktori Szabályzatának jogsértő voltát illeti, az OBH 6788/1997. és 10640/1997. számú hasonló ügyekben megállapítottuk: "A törvény (Ftv.) szerint a doktori fokozat odaítélésével kapcsolatos minden döntés, illetve az erre vonatkozó szabályzat feltételeinek meghatározása az egyetem autonóm döntési jogkörébe tartozik. Az egyetem autonómiájának alapja az Alkotmány 70/F. §-a, amely szerint a Magyar Köztársaság tiszteletben tartja a tudományos élet szabadságát, a tanszabadságot és a tanítás szabadságát. A törvény továbbá a korábban szerzett doktori cím doktori fokozattal egyenértékűségének megállapítását, illetve doktori fokozat odaítélését (a továbbiakban együtt: átminősítést) erre tekintettel, az egyetem jogaként határozza meg - "megállapíthatja", illetve "ítélhet oda". A törvényből tehát nem olvasható ki az egyetemnek olyan kötelessége, melyre tekintettel az átminősítést lehetővé kellene tennie... Ebből adódóan nyilvánvaló, hogy a korábbi egyetemi doktori fokozat megszerzőinek a törvény nem biztosít alanyi jogosultságot fokozatuk és a PhD fokozat egyenértékűségének kimondásához."

Az Egyetem azonban úgy döntött, hogy az egyenértékűsítési eljárást lehetővé teszi. Az erre vonatkozó szabályzat megalkotása által, saját autonóm döntésével alanyi jogot teremtett az érintetteknek arra, hogy az átminősítési eljárást kérelmezzék, továbbá az Alkotmányból eredő és a törvényben megfogalmazott jogosultságával élve meghatározta az átminősítés feltételeit. E feltételek között pedig - mérlegelési lehetőség nélkül - szerepel az, hogy a korábbi doktori szigorlatok minden osztályzata "kiváló" (5) volt. Ez a panaszos esetében nem valósult meg.

Az Egyetemnek az az ügyintézési gyakorlata, hogy a kérelmezőket felvilágosította a feltételekről, és ezek hiánya esetén a kérelem minden bizonnyal bekövetkező elutasításáról, az alkotmányos jogokkal olyan értelemben hozható összefüggésbe, hogy a tisztességes eljáráshoz hozzá tartozik a megfelelő tájékoztatás, különösen ha ez a kérelmezőt hátránytól óvhatja meg. 

Az eset körülményeiből nem lehet arra következtetni, hogy kifejezetten megtagadták volna a kérelem átvételét, inkább a várható sikertelensége miatt a benyújtásról való lebeszélésről lehetett szó. Ha ragaszkodott volna a panaszos az előterjesztéshez, akkor arra a postai út is rendelkezésre állt, tehát az eljárást egy esetleges - egyébként helytelen - elutasító magatartás sem akadályozta volna.

A fent kifejtettek alapján a panaszban foglaltakkal kapcsolatban a jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jogok sérelme nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot ajánlás nélkül lezárom.

Budapest, 1999. augusztus 11.

Gönczöl Katalin