OBH 1297/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva

Az eljárás megindulása
	A Tolnai Néplap 1998. február 14-ei számában újságcikk jelent meg "Hatályon kívül helyezték az apari törvénysértő rendeletet" címmel. A cikkíró visszautalt az írásában, a helyi képviselő-testület "aggályos" rendeletéről szóló, egy korábbi híradásra. A jogszabály a gyermekvédelmi támogatás biztosításának módját és feltételeit határozta meg.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból vizsgálatot indítottam az Alkotmányban rögzített gyermeki jogok, a szociális biztonsághoz fűződő jog és a jogállamiság elvéből következő jogbiztonsághoz való jog sérelmének alapos gyanúja miatt.
A vizsgálat során megkerestem a települési önkormányzat polgármesterét, az újságírót és a megyei közigazgatási hivatal vezetőjét. A megküldött információk és az iratok alapján megállapítottam a következő tényállást.

A megállapított tényállás
	Az újságcikket egy híradás előzte meg, amely egy panaszos levél nyomán jelent meg az újságban. Sz. P-né sérelmezte, hogy nem tudja igénybe venni a támogatást a gyermeke után. A gyermek Bonyhádon tanul és a helyi önkormányzat csak az Aparhanton tanuló diákok és az óvodások számára nyújt támogatást, étkeztetés formájában.
Az eljárásomat elindító újságcikken kívül a Tolnai Népújság a "Kinek jár a segély Aparhanton" és a "Tollhegyen" című írásaiban is foglalkozott a panaszos körülményeivel és az önkormányzat döntésével. Az egyik cikkben nyilatkozott a megyei közigazgatási hivatal munkatársa is. Tájékoztatást adott a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény helyes értelmezéséről, amelynek a felhatalmazása alapján alkotta meg a helyi képviselő-testület a rendeletét.

Az ügy jogszabályi háttere
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gytv.)
18. § (1) E törvény, valamint a települési önkormányzat rendelete szerint az önkormányzat képviselő-testülete a jogosult gyermeknek rendszeres gyermekvédelmi támogatást és rendkívüli gyermekvédelmi támogatást folyósít.
(2) A települési önkormányzat a rendeletében meghatározott módon és feltételek szerint a gyermek és a fiatal felnőtt szociális rászorultságára tekintettel az e törvényben meghatározott pénzbeli ellátásokat kiegészítheti, továbbá más pénzbeli támogatásokat is megállapíthat.
19. § (2) A települési önkormányzat képviselő-testülete a gyermeket rendszeres támogatásban részesíti, ha a gyermeket gondozó családban az egy főre jutó havi jövedelem összege nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét (a továbbiakban: az öregségi nyugdíj legkisebb összege) és a családban történő nevelkedés nem áll a gyermek érdekével ellentétben, feltéve, hogy a települési önkormányzat rendelete alapján elrendelt vagyoni helyzet vizsgálata során az egy főre jutó vagyon értéke nem haladja meg külön-külön vagy együttesen a (7) bekezdésben meghatározott értéket.
(3) A jövedelem megállapításánál a kérelem benyújtását megelőző hat hónap havi átlagát kell figyelembe venni. Ettől eltérni akkor lehet, ha a jövedelmi viszonyokban igazolható ok miatt tartós romlás vélelmezhető.
28. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testületének döntése alapján a rendszeres és a rendkívüli gyermekvédelmi támogatás természetbeni ellátás formájában is nyújtható, különösen a védelembe vett gyermekek számára.
(2) Természetbeni ellátás különösen az általános iskolás gyermekek tankönyv- és tanszerellátásának támogatása, a gyermekintézmények étkezési térítésének díjkedvezménye, tandíj, egészségügyi szolgáltatásért fizetendő térítési díj, illetve egyéb ellátás kifizetésének átvállalása.

Az érintett alkotmányos jog 
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
•	2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	(3) A családok és az ifjúság helyzetével és védelmével kapcsolatos állami feladatokat külön rendelkezések tartalmazzák.
•	70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.

A vizsgálat megállapításai
	Aparhant Község Önkormányzatának Képviselő-testülete a Gytv. 18. §-ában kapott felhatalmazás alapján alkotta meg a 14/1997. (XII. 19.) KR. számú rendeletét "az 1997. évi  XXXI. törvény (a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról) által folyósítandó gyermekvédelmi támogatásról". 
A Tolna Megyei Közigazgatási Hivatal azt tapasztalta a törvényességi ellenőrzése során, hogy a rendelet egésze törvénysértő, ezért törvényességi észrevételt tett. 
A közigazgatási hivatal felhívta a képviselő-testületet a rendelet hatályon kívül helyezésére és a Gytv-el összhangban  lévő rendelet megalkotására. A rendelet hatályon kívül helyezése - a törvényességi észrevételt megelőzően - 1998. január 20-án megtörtént. A gyermekek védelméről szóló újabb rendeletét a képviselő-testület 1998. április 30-i ülésén fogadta el. A 4/1998. (V. 1.) KR. számú rendelet már jogszerű volt. A rendelet hatályon kívül helyezésével egyidejűleg a testület - önálló rendeletben - a Gytv. szerinti egyedi ügyekben való döntés jogát a polgármesterre ruházta át.
A vizsgálat során - a képviselő-testület jogalkotási tevékenysége mellett - nyomon követhetőek voltak a helyi sajtóban megjelent írások által kiváltott események.
A helyi képviselő-testület önálló napirendként megtárgyalta a "Kinek jár a segély Aparhanton" és a "Tollhegyen" című cikkekben foglalt állításokat. A testület álláspontja szerint téves következtetések vonhatók le az újságíró közléséből az aparhanti szociálpolitikai intézkedésekről. A cikkekben nem esett szó olyan önkormányzati juttatásokról, amelyek a lakosság megélhetési gondjain segítettek. Figyelmen kívül maradtak továbbá a kommunális beruházások, a munkanélküliség csökkentése érdekében tett munkahelyteremtő intézkedések és az egyéb "hangulatjavító döntések". A testületi határozat értelmében az önkormányzat polgármestere a Tolnai Népújságban "Kinek (nem) jár segély Aparhanton" címmel "válasz-cikk" közlését kérte a szerkesztőségtől, ami nem történt meg.
A település lakóinak nagy része követelte az önkormányzati álláspont megjelentetését, ezért ennek elmaradásáról és a közlésre szánt levelekről az önkormányzat személy szerint értesítette a község lakóit egy "Tájékoztató" című kiadványban.
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a MUOSZ Etikai Bizottságának 3. sz. eljáró tanácsa az újságírót etikai vétségben elmarasztalta és figyelmeztetésben részesítette a megjelent publicisztikák miatt. A határozat indokolásából kitűnik, hogy bár a cikkíró látszólag a szakmai követelményeknek megfelelően járt el, a polgármester véleményének a nem körültekintő megismerésével és a panaszos levele kiragadott részeinek a közlésével, etikátlan magatartást tanúsított.
A vizsgálat szempontjából indokolt volt - az önkormányzat képviselő-testületének rendeletalkotásával összefüggő körülmények megismerése  mellett - a levélírót érintő tények feltárása is.
Sz. P-né 1998. január 16-án terjesztette elő kérelmét a rendszeres gyermekvédelmi támogatásra. A kérelem hiányos volt tartalmi szempontból, nem felelt meg a Gytv. végrehajtására kiadott jogszabályi követelményeknek. A hiánypótlást követően az önkormányzat polgármestere elutasította a kérelmet az 121-3/1998. számú határozatban a Gytv. 19. § (2) bekezdése alapján, mivel a család egy főre jutó jövedelme meghaladta a törvényben előírt összeghatárt. A képviselő-testület - az ügyfél fellebbezése nyomán - az ügyet megvizsgálta és helybenhagyó döntést hozott a 11/1998. (III. 5.) számú határozatban. A kérelmezőt tájékoztatta a keresetindítás lehetőségeiről és a határozat indokolásában részletes számításokkal támasztotta alá a fellebbezési kérelem elutasítását. Az ügyfél nem támadta meg keresettel a határozatot, ezért az jogerőre emelkedett.
	Az Alkotmányban deklarált gyermeki jogok és a szociális biztonsághoz fűződő jog sérelmének lehetőségét egyrészt abból a szempontból vizsgáltam, hogy okozott-e visszásságot az önkormányzatnak a nyilvánvalóan törvénysértő rendelete.
Az alkotmányos visszásság a hatályon kívül helyezés napjáig - 1998. január 20-ig - fennállt, mivel a helyi rendelet "kivételes" juttatásként határozta meg azt a támogatási formát, amelyet a Gytv. szerint, meghatározott feltételek esetén alanyi jogon járt a jogosultnak. Az alkotmányos visszásságot azonban a képviselő-testület maga szüntette meg. A gyermekvédelmi támogatást a 4/1998. (V. 1.) számú rendelet hatálybalépéséig a polgármester a Gytv. alapján állapította meg, ami jogszerű volt.
Másrészt a levélíró kérelmével kapcsolatos önkormányzati eljárásban vizsgáltam az alkotmányos állampolgári jogok sérelmével okozott visszásság meglétét. Megállapítottam, hogy az ügyfelet jogsérelem nem érte, a hatáskör gyakorlására jogosultak a döntéseket a Gytv-ben meghatározott feltételek figyelembevételével hozták meg.
A vizsgálatom lezárásakor nem észleltem az Alkotmány 67. §-ában és a 70/E. §-ában deklarált a gyermeki jogok és a szociális biztonsághoz fűződő jog sérelmével összefüggő visszásságot. Meggyőződésemet alátámasztotta a megyei közigazgatási hivatalnak a tájékoztatása, nincs tudomása törvénysértő állapotról, és az ügy - információik szerint - nyugvó pontra jutott.
	Mindezek figyelembevételével nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot - a jogállamiság alkotmányos alapelvéhez szorosan kapcsolódó - a jogbiztonság követelményének megsértésével összefüggésben.
A vizsgálatot lezárom, egyúttal tájékoztatásul megküldöm a vizsgálati jelentést az aparhanti önkormányzat polgármesterének és jegyzőjének, a Tolna Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének és a Tolnai Népújság főszerkesztőjének.

Budapest, 2000. november 8.

Gönczöl Katalin