OBH 1296/1998. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

	Az 1998. február 17.-én a Petőfi Népe című napilapban " Kényszer vízkorlátozást terveznek Kiskunfélegyházán " címmel közöltek . Az újsághír szerint  előreláthatólag hatvan családot érintő vízkorlátozást tervez a városi vízmű a fogyasztók tartozása miatt. A vízkorlátozás bevezetése érintené a fizető állampolgárokat is.
	Figyelemmel az újsághír tartalmára hivatalból 1998. február 20.-án hivatalból vizsgálatot rendeltem el, a jogbiztonság és a tulajdonjog sérelmének alapos gyanúja miatt .

A megállapított tényállás

	Az újságcikkben megjelentek tisztázása érdekében megkerestem Kiskunfélegyháza polgármesterét, aki mellékelte a Bácsvíz Rt. üzemvezetőjének tájékoztató levelét. A levélben foglaltak szerint 1998. januárjára vízkorlátozást kívántak bevezetni, a Darvas tér 3. számú ház lakóinak tartozása miatt. A lakóközösség végül is a Bácsvíz Részvénytársasággal  részletfizetésben állapodott meg, ezért nem került sor a korlátozó intézkedésre. Az üzemvezető arra is kitért, hogy ők a közös képviselővel állnak jogviszonyban és ezért nincs lehetőségük vizsgálni a lakók fizetési hajlandóságát.

Az ügy jogszabályi háttere

1997. évi CXLIX. törvénnyel módosított
1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről
201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért – ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik – ellenszolgáltatás jár.
387. § Közüzemi szerződés alapján a szolgáltató köteles meghatározott időponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást – így különösen gázt, villamos energiát és vizet – nyújtani, a fogyasztó pedig köteles időszakonként díjat fizetni.
209. § (1) Ha az általános szerződési feltétel tisztességtelen, a kikötést a sérelmet szenvedő fél megtámadhatja.
(2) Ha gazdálkodó szervezet használ szerződéskötéskor tisztességtelen általános szerződési feltételt, a sérelmes kikötést a külön jogszabályban meghatározott szervezet is megtámadhatja a bíróság előtt.
(3) A bíróság a (2) bekezdés szerinti megtámadás alapossága esetén a tisztességtelen kikötés érvénytelenségét – a kikötés alkalmazójával szerződő valamennyi félre kiterjedő hatállyal – megállapítja. Az érvénytelenség megállapítása nem érinti azokat a szerződéseket, amelyeket a megtámadásig már teljesítettek.

1995. évi LVII. törvény
a vízgazdálkodásról
13. § (1) A víziközművek működtetése során végzett vízellátás, szennyvízelvezetés, -elhelyezés és -tisztítás, valamint egyesített rendszer esetén a csapadékvíz-elvezetés közüzemi tevékenység. A víziközművek működtetőit a közüzemi tevékenység keretében az ivóvízellátás és a szennyvízelvezetés szolgáltatására szerződéskötési kötelezettség terheli.
 (3) A közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatásért díjat kell fizetni. A díjfizetés elmulasztása miatt a vízellátást a közüzem korlátozhatja – termelési célú vízfelhasználásnál szüneteltetheti – azonban a létfenntartási ivó- és közegészségügyi, katasztrófa-elhárítási vízigények kielégítéséhez szükséges vizet ebben az esetben is szolgáltatni kell.
(4) A közüzemi szolgáltatás minőségi követelményeit, a feleket szerződés alapján megillető alapvető jogokat és kötelezettségeket – ideértve a szerződéskötési kötelezettség korlátozásának feltételeit is – a Kormány rendeletben állapítja meg.

1997. évi CLVII. törvény
a társasházról
3. § (1) A társasház tulajdonostársainak közössége (a továbbiakban: közösség) az általa viselt közös név alatt az épület fenntartása, felújítása és a közös tulajdonnal kapcsolatos ügyek intézése során jogokat szerezhet és kötelezettségeket vállalhat, önállóan perelhet és perelhető, gyakorolja a közös tulajdonnal kapcsolatos tulajdonosi jogokat, viseli a közös tulajdon terheit. A társasháznak vagy a tulajdonostársaknak ezzel ellentétes rendelkezése harmadik személyekkel szemben hatálytalan.
(3) A közösség egészét terhelő kötelezettség teljesítéséért a tulajdonostársak tulajdoni hányaduk – vagy az alapító okiratban, illetőleg a szervezeti-működési szabályzatban ettől eltérően meghatározott mérték – szerint felelnek az egyszerű (sortartásos) kezesség szabályai szerint.

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet
a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről
9. § (1) Ha a fogyasztó a díjat a szerződésben rögzített feltételek szerint nem fizeti meg a mulasztásnak az e rendeletben meghatározott következményeire a szolgáltató – az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: ÁNTSZ) területileg illetékes intézetének egyidejű értesítése mellett – fogyasztó figyelmét felhívja.
(2) A szolgáltató a szolgáltatást – a létfenntartáshoz, valamint a közegészségügyi, továbbá a tűzvédelmi követelmények teljesítéséhez szükséges vízellátás, a szennyvíz elvezetés szolgáltatás kivételével – az eredménytelen felszólítástól számított 30. naptól, amennyiben a szolgáltatási szerződésben a felek másként nem állapodtak meg, és az ÁNTSZ hozzájárulását beszerezte
a) korlátozhatja;
b) termelési célú vízfelhasználásnál szüneteltetheti, illetőleg három hónapon túli díjtartozás esetén 30 napos határidővel a szolgáltatási szerződést felmondhatja.
(3) A díjhátralék megfizetésének igazolásától számított öt naptári napon belül a szolgáltatónak a (2) bekezdés a) és b) pontja szerinti intézkedéseket meg kell szüntetnie.
(4) Az ÁNTSZ-nek a (2) bekezdés szerinti előzetes hozzájárulása alapján a szolgáltató a bekötővezetéket leszűkítheti, lezárhatja.
(5) A szolgáltató a szolgáltatást a fogyasztó kérésére is szüneteltetheti, illetőleg megszüntetheti. Ennek költségei – ideértve a szolgáltatás újraindításának, továbbá a (2) és (4) bekezdés szerinti intézkedésnek a költségeit is – a fogyasztót terhelik.

13/1990. (VI. 18.) AB határozat
A szerződési szabadság – amelyet az Alkotmánybíróság önálló alkotmányos jognak tekint – érvényesül abban az általános szabályban, amelyet a Polgári Törvénykönyv 200. § (1) bekezdése rögzít. Eszerint a szerződés tartalmát a felek szabadon állapíthatják meg. A szerződésekre vonatkozó rendelkezésektől egyező akarattal térhetnek el.

17/1992. (III. 30.) AB határozat
Az Alkotmány és az alkotmányos jogrendszer megfelelő védelemben részesíti az Alkotmányban meg nem jelenő, egyéb nevesített jogokat is. A vagyoni jogok alkotmányos védelme az Alkotmánynak a tulajdonjogot oltalmazó rendelkezéseiből [Alkotmány 9. § (1) bekezdés, 13. § (1) bekezdés] következik.
Az Alkotmánybíróság elvi éllel mutat rá arra, hogy az Alkotmány 13. §-ának (1) bekezdése nemcsak a tulajdonjog, hanem az azzal összefüggő minden vagyoni jog biztosítására vonatkozik. Az Alkotmány 9. § (1) bekezdése ezért a tulajdonvédelem körében az egyéb vagyoni jogok védelmét is biztosítja. A jogösszehasonlítás is azt mutatja, hogy több külföldi alkotmánybíróság gyakorlata a vagyoni jogosultságokat az alkotmányos tulajdonvédelem körébe vonja. Az Alkotmánybíróság ezzel is összhangban az Alkotmány tulajdonvédelemmel kapcsolatos rendelkezéseit olyan alapjognak tekinti, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok az egyéb dologi jellegű vagyoni jogok védelmére is alkalmazhatnak.

29/1996. (VII. 3.) AB határozat
Az Ámt. "szolgáltatások" című melléklete szerint a települési önkormányzat állapítja meg az önkormányzati tulajdonú vízközműből szolgáltatott víz hatósági árát. Az árat az Ámt. 8. § (1) bekezdésének megfelelően "úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan működő vállalkozó ráfordításaira és a működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel az elvonásokra és a támogatásokra is". A hatósági ár megállapítása során tehát az önkormányzatnak a fogyasztók érdekében tekintettel kell lennie arra, hogy a szolgáltató – különösképpen állami vagy önkormányzati támogatás esetén – ne tanúsíthasson tisztességtelen piaci magatartást és gazdasági erőfölénnyel való visszaélést, ugyanakkor figyelemmel kell lennie a szolgáltatást végző szervezet gazdaságos működésének biztosítására is. A vízdíj megállapítása során ezért az önkormányzatot széles körű mérlegelési jog illeti meg. Az ármegállapító önkormányzati rendelet azonban jogszabály, amelyet még a bíróságnak is alkalmaznia kell. A rendelet szerint kell a szolgáltatónak a fogyasztóval közüzemi szerződést kötnie. Ha pedig a szolgáltató a közüzemi szerződéssel a rendeleti előírást megszegi, az a bíróság előtt is megtámadható. A lakosság érdekeit sérti, egyben a Korm. r. 3–5. §-ával is ellentétes tehát az Ör. 4. §-ának az a rendelkezése, amely a közüzemi ivóvíz-szolgáltatás igénybevételét, valamint az ingatlanoknak "egyéni kezdeményezésre" történő bekötését kizárólag önkormányzati hozzájárulással teszi lehetővé.

Érintett Alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
7 § (2) A jogalkotás rendjét törvény szabályozza, amelynek elfogadásához a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges.

A vizsgálat megállapításai

	A Bácsvíz Részvénytársaság megkeresésemre adott  válasza  nem fogadható el. A  társasházról szóló 1997. évi CLVII. törvény 3. §-a szerint jogokat és kötelezettségeket tulajdoni hányaduk arányában, mint önálló jogalany szerez a társasház, tehát nem a közös képviselő. Mindezek mellett a 1997. évi CXLIX. törvény mely a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvényt módosította, a fogyasztók érdekében szigorúbb szerződési feltételeket határozott meg. Mindkét szabályozás 1998. március 1.-ével lépett hatályba. Az új szabályozások miatt a Bácsvíz Részvénytársaságnak új szerződési feltételeket kellett volna készítenie. A jogalany ( fogyasztó ) változása miatt lényegében nincs szerződése a részvénytársaságnak a bekötési vízórára, hiszen a közös képviselő a társasház részére már nem szerezhet jogokat és kötelezettségeket. A vízmű  a lakóközösséggel kell, hogy szerződjön a bekötési vízmérőre, mégpedig a törvény értelmében a tulajdoni hányaduk arányában.
	A 38/1995.( IV.5.) Kormányrendelet úgy fogalmaz, hogy a díjat nem fizető fogyasztókkal szemben alkalmazható a korlátozó intézkedés, tehát csakis azzal szemben aki nem fizet.  Az ÁNTSZ erre akkor ad hozzájárulást, ha a közegészségügyi feltételeket biztosítva látja. A jogszerűség vizsgálatára nem illetékes.  A közüzemi szerződés megkötésekor a közüzemi szolgáltató arra vállalkozik, hogy megfelelő minőségű ivóvizet szolgáltat, illetőleg elvezeti a szennyvizet. Ennek fejében a fogyasztó ellenszolgáltatással tartozik. Tehát ha a vízmű a szerződésben vállalt kötelezettségét nem teljesíti, a díjat megfizető állampolgároknak  a vízszolgáltatás korlátozásából adódó valamennyi kárát a vízkorlátozást, vagy elzárást  alkalmazó szolgáltatónak meg kell térítenie. A vízmű ilyenkor kihasználva monopolhelyzetét egyoldalú szeződésszegést követ el a szerződésben foglaltakat teljesítő fogyasztókkal szemben. A magyar jogrend nem ismeri a kollektív felelősségre vonást, mindig csak a vétkessel szemben engedi a szankció alkalmazását. A kormányrendelet sem értelmezhető úgy, hogy valamennyi lakót, korlátozni lehet a vízfogyasztásban, ha  a közösség egy vagy több tagja nem tesz eleget a szerződésben vállalt kötelezettségének.

	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a jogbiztonság és a tulajdonjog sérelmet szenvedett, mivel a közüzemi szolgáltató vállalat a szerződési feltételeit nem módosította, illetőleg tévesen értelmezi a 38/1995(IV.5) Kormányrendelet 9. §-át. Mulasztása és téves jogértelmezése alkotmányos visszássághoz vezetett. 

Ajánlás

	1.) Felkérem a Bácsvíz Rt. Üzemvezetőjét, az 1993. évi LIX. törvénx 21. § (1) bekezdése alapján, hogy a szolgáltatási szerződéseit mind a bekötési, mind az egyéni fogyasztásmérőkre, a Ptk módosításának, illetőleg a társasházról szóló törvény alapján módosítsa. 
	2.) Felkérem a Bácsvíz Rt. Üzemvezetőjét, az 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján, hogy a gyakorlatban a működéséhez kapcsolódó normákat, a  jogalkotó akarata szerint alkalmazza.

	Kérem a Bácsvíz Rt. Üzemigazgatóját, hogy állásfoglalásáról, intézkedéséről az 1993. évi LIX. törvény 21.§ (2) bekezdése alapján szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 1998. április

Gönczöl Katalin