OBH 1089/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság egészségügyi alkalmatlanság miatt a fegyvertartási engedélyét visszavonta. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
115/1991. (IX. 10.) Korm. rendelet a kézilőfegyverekről és lőszerekről, a gáz- és riasztófegyverekről, valamint a légfegyverekről és a lőterekről 
6. § (1) Az engedélyt vissza kell vonni:
a) ha az engedély kiadásának e rendeletben meghatározott valamelyik feltétele megszűnik;
17. § (2) Lőfegyver megszerzésére, tartására jogosító engedély a természetes személy részére az (1) bekezdésben meghatározott feltételek mellett is csak akkor adható, ha a kérelmező:
a) a lőfegyver tartására egészségileg alkalmas;

22/1991. (XI. 15.) NM rendelet a kézilőfegyverek, lőszerek, gáz- és riasztófegyverek megszerzésének és tartásának egészségi alkalmassági feltételeiről és vizsgálatáról
1. § (1) A kézilőfegyver, lőszer, gáz- és riasztófegyver (a továbbiakban: lőfegyver) tartására való egészségi alkalmasság vizsgálatának a célja annak a megállapítása, hogy a lőfegyvert tartani szándékozó, vagy tartási engedéllyel már rendelkező személynek nincs-e olyan betegsége, testi vagy szellemi, érzékszervi fogyatékossága, mely őt lőfegyver biztonságos használatra egészségi szempontból alkalmatlanná teszi.
5. § (1) Lőfegyver tartására egészségileg alkalmatlan az a személy, akinek alkalmatlanságát az orvosi és/vagy a pszichológiai alkalmassági vizsgálat során a vizsgálatot végző szerv megállapította.
(2) Az orvosi alkalmassági vizsgálat során nem lehet lőfegyver tartására alkalmasnak tekinteni azt a személyt, aki az 1. számú melléklet I. pontjában meghatározott betegségek valamelyikében szenved, illetőleg, akinél az ott meghatározott egészségi állapotok bármelyike, vagy más olyan megbetegedés, testi fogyatékosság áll fenn, amely a vizsgált személy lőfegyver biztonságos tartására való alkalmasságát kétségessé teszi.
1. számú melléklet a 22/1991. (XI. 15.) NM rendelethez
I. Lőfegyver megszerzését és tartását külön mérlegelés nélkül kizáró egészségi okok:
1. Eszméletvesztéssel, illetve agyi oxigénhiánnyal járó kórkép (bel- és ideggyógyászat).
2. Veleszületett, vagy szerzett mentális károsodás.
3. Alkoholizmus, narkománia.
4. Személyiségzavarok.

Megállapított tényállás:
	A panaszos - Sz. K. - vadászlőfegyver tartására jogosító engedélyét a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya visszavonta. Az intézkedésre azért került sor, mert egy 1997. április 29-én érkezett névtelen bejelentés szerint a panaszos alkoholizálás miatt többször volt kórházi kezelés alatt. A bejelentés idején is kórházban volt. A bejelentés szerint a családját alkoholos állapotban fegyverrel fenyegette.
	A bejelentés alapján a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya intézkedett a bejelentés tartalmának ellenőrzése érdekében. Megállapították, hogy Sz. K. 1996. október 11-től 14-ig a Dunaújvárosi Szent Pantaleon Kórházban, 1997-ben január 9-től 29-ig, március 10-től 28-ig, április 23-tól május 9-ig és május 21-től június 4-ig a SOTE Kútvölgyi úti Kórházában állott kórházi kezelés alatt, alkoholfüggősége miatt. Utolsó bentfekvése során Esperal beültetését kérte.
	A Dunaújvárosi Szent Pantaleon Kórház Psychiátriai Osztályának 1997. május 26-án kelt véleménye szerint a panaszos alkoholizmusa és paranoid személyiségzavara miatt fegyvertartásra nem alkalmas. A Dunaújvárosi Rendőrkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya 1997. június 10-én igazságügyi orvosszakértői vélemény készítésére kérte fel a Fejér Megyei RFK. Orvosi Hivatalát. Az 1997. július 28-án kelt elmeorvosszakértői vélemény szerint a kirendelt szakértők a vizsgálat időpontjában Sz. K.-t fegyvertartásra alkalmatlannak véleményezték. 1997. augusztus 5-én a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya 201/1-709/01/1997. sz. határozatában a panaszos fegyvertartási engedélyét visszavonta. A panaszos a határozat ellen fellebbezett, egyben tájékoztatta a hatóságot, hogy fegyvereit eladta, lőszereit elajándékozta.
	A panaszos 1997. augusztus 21-én saját költségén pszichológiai szakértői véleményt készíttetett, amely szerint pszichológiai szempontból fegyverviselésre alkalmas. 
	A II. fokon eljáró Fejér Megyei Rendőrfőkapitányság a két igazságügyi szakértői vélemény felülvéleményezésére az Egészségügyi Tudományos Tanács Igazságügyi Bizottságát rendelte ki szakértőként. Az eljárást a Bizottság döntéséig felfüggesztette. A panaszos a felfüggesztő határozat ellen panasszal élt, ezért az iratokat az ORFK Közbiztonsági Főigazgatóságára terjesztették fel elbírálásra.
	Az ORFK Közbiztonsági Főigazgatóság a Dunaújvárosi Rendőrkapitányságot új eljárásra kötelezte, mert az eljáró hatóság határozatai nem feleltek meg a jogszabályi előírásoknak.
	A Bizottság időközben elkészült, 1997. november 26-án kelt szakvéleménye szerint legalább két év alkoholmentes időszak szükséges ahhoz, hogy újabb pszichiátriai vizsgálat után a panaszos ismételten fegyvertartási engedélyt kérhessen, egyebekben az alkalmatlanságát megerősítette. A szakvélemény alapján a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság új eljárást folytatott le és ennek alapján 1998. január 27-én újabb határozatban rendelkezett a panaszos fegyverengedélyének visszavonásáról. A panaszos ismételt fellebbezésére a Fejér Megyei Rendőrfőkapitányság helybenhagyta a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság határozatát, egyben felhívta a panaszos figyelmét arra, hogy a határozat a bíróság előtt megtámadható.
	Az ügyet a panaszos törvényességi kérelmére a Fejér Megyei Főügyészség is megvizsgálta, azonban ügyészi intézkedésre nem került sor.

A vizsgálat megállapításai:
	Az Alkotmány felsorolja az alapvető emberi jogokat. Közöttük azonban sem megnevezetten, sem fogalmilag nem szerepel a kézilőfegyverekhez való jog. E fegyverféleségek megszerzésének, tartásának módozatai, birtoklásuk feltételei nincsenek az Alkotmányban szabályozva. 
	Az engedélyek meghatározott ideig tartó érvényességének, ill. az engedéllyel rendelkező személyek időszakos vagy soronkívüli alkalmassági vizsgálat alá vetésének jogszabályi előírását a fegyvereket használó természetes személyek lehetséges egészségi károsodásának szempontjai kellő mértékben megindokolják. A lőfegyver használatát befolyásoló egészségkárosodás emberi életet veszélyeztethet. Az élethez és egészséghez való alapjog védelme pedig a végzetes lőfegyverhasználati hibák megelőzése céljából olyan fontos alkotmányos érdek, amely a szigorú szabályozást mindenképpen szükségessé teszi. Az egészségügyi alkalmasság pedig szakmai kérdés, az erre vonatkozó előírásokat tehát alkotmányossági szempontból megítélni nem lehet.
	Mindezekre tekintettel vizsgálatom csak a panaszos lőfegyver tartási engedélyének bevonására irányuló eljárásra, az eljárási szabályok betartásának vizsgálatára terjedt ki. Megállapítottam, hogy a panaszos lőfegyver tartási engedélyének bevonása során a hatóság az államigazgatási eljárás szabályai szerint, a hatályos fegyvertartási rendelkezések alkalmazásával járt el. A panaszos jogorvoslati kérelmeit és indítványait határidőben elbírálták. A panaszos által beterjesztett szakértői vélemény alapján felülvéleményező szakértő kirendelésére került sor. Az engedély bevonására a rendelkezésre álló, ellenőrzött adatok alapján, a kézilőfegyverek, lőszerek, gáz- és riasztófegyverek megszerzésének és tartásának egészségi alkalmassági feltételeiről és vizsgálatáról  szóló 22/1991. (XI. 15.) NM rendelet mérlegelést nem engedő rendelkezése alapján került sor.

	A fentiek alapján az ügyben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság nem állapítható meg, a jogorvoslati eljárások során feltárt hiányosságokat orvosolták, ezért a további vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 2000. május 22.

Gönczöl Katalin