OBH 975/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó

Az eljárás megindulása:

Az előzetes letartóztatásban lévő panaszos ügyvédje beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez. A beadványban a védő azon sérelmének adott hangot, hogy képviseltje részére az Esztergomi Büntetésvégrehajtási Intézet nem biztosít ingyenesen tisztasági felszerelést arra hivatkozással, hogy ha a fogvatartottnak van letéti pénze, akkor ezeket a letéti pénzből kell megvásárolni. A másik sérelem, amit a beadvány tartalmazott a telefonálás korlátozása volt: nem engedték, hogy panaszos testvérét, szüleit, a Német Nagykövetséget felhívja.

A megállapított tényállás:

Panaszos 1996. szeptembere óta 1998. február 16-ig volt előzetes letartóztatásban az Esztergomi Bv-ben. Tekintettel arra, hogy a panasz 1998. február 16-án érkezett Hivatalunkhoz, a konkrét ügyben nem tudtam vizsgálatot lefolytatni. Így csak a panaszban leírt, a fogvatartás általános körülményeit érintő problémák vizsgálatára került sor. 

Alkalmazott jogszabályok:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmánya:

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyes biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
(2) A bűncselekmény elkövetésével gyanúsított és őrizetbe vett személyt a lehető legrövidebb időn belül vagy szabadon kell bocsátani vagy bíró elé kell állítani. A bíró köteles az elé állított személyt meghallgatni, és írásbeli indokolással ellátott határozatban szabadlábra helyezéséről vagy letartóztatásáról haladéktalanul dönteni.

64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

2. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosról szóló 1993. évi LIX. tv.:

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

3. A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv.:

6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.
(3) A terhelt érdekében az eljárás bármely szakaszában védő járhat el. A terhelt az eljárás megindításától kezdve védőt választhat.

Az Alkotmány 57. § (3) bekezdése akként rendelkezik, hogy a büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga. A védő nem vonható felelősségre a védelem ellátása során kifejtett véleménye miatt.
1. A védelemhez való jogosultságból következik, hogy a terhelt a büntetőeljárás során a védekezése érdekében jogait szabadon gyakorolhatja. A vele szemben érvényesített büntető igényt megismerheti, arról az álláspontját kifejtheti, a javára szóló körülményeket előadhatja, a hatóság tevékenységével kapcsolatos észrevételeit, indítványait előterjesztheti. A terhelt ezen jogai érvényesítése céljából védő közreműködését veheti igénybe.
A védelemhez való jog mellett a törvény kötelezi is a hatóságokat, hogy azt a terhelt javára biztosítsák. A "védekezés" kifejezés a büntetőeljárásban minden olyan tevékenység, amely nyilatkozat, indítvány megtételében fejeződik ki a vele szemben marasztaló álláspontokkal ellentétben.

148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(2) Nincs helye panasznak a feljelentés kiegészítése során végzett eljárási cselekmények, a nyomozás elrendelése, a vádemelés, továbbá a bizonyítás körébe tartozó nyomozási cselekmények elrendelése és sorrendje miatt.
(3) A hatóság határozata vagy intézkedése elleni panasznak – ha e törvény kivételt nem tesz – nincs halasztó hatálya. Kivételesen indokolt esetben a hatóság a határozat vagy az intézkedés végrehajtását a panasz elbírálásáig felfüggesztheti.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
(6) A panaszt akkor is el lehet utasítani, ha elkésett, vagy nem jogosulttól származik.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt – határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték – értesíteni kell.
(8) A panasz elbírálásából ki van zárva az, aki a panaszra okot adó határozatot hozta vagy jóváhagyta, illetőleg az intézkedést tette vagy elmulasztotta.

4. A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr.:

45. § (5) Ha a büntetés-végrehajtási intézet az elítéltet átmenetileg nem tudja munkával foglalkoztatni, és az elítéltnek nincs letétben levő pénze, a büntetés-végrehajtási intézet gondoskodik az elítélt legfontosabb személyi szükségleteire fordítható összegről.

116. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, ezt követően a bíróság rendelkezése alapján és annak megfelelően kell végrehajtani.

5. A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet:

233. § Az előzetes letartóztatás végrehajtására a rendelet szabadságvesztésre vonatkozó szabályait az e Fejezetben foglalt eltérésekkel megfelelően alkalmazni kell.

244. § (1) Az intézetnek biztosítania kell az előzetesen letartóztatott büntetőeljárási jogainak a gyakorlását, így különösen azt, hogy a kihallgatásra és a tárgyalásra felkészülhessen, védőt bízzon meg, a védőjével kapcsolatot tartson.
(2) Az előzetesen letartóztatott a védőjével szóban vagy írásban ellenőrzés nélkül érintkezhet. A szóbeli érintkezésre az intézet hivatali idejében kerülhet sor, kivéve, ha a védővel való megbeszélés olyan eljárási cselekmény megtétele végett szükséges, amelynek elmulasztásához jogkövetkezmény fűződik. A távbeszélőn történő érintkezés csak az intézet készülékén történhet, a beszélgetés nem ellenőrizhető, az intézet azonban visszahívással meggyőződhet a hívás jogosságáról.

245. §(3) Az előzetesen letartóztatott – a védője kivételével – csak a rendelkezési jogkör gyakorlója által meghatározott személyekkel folytathat telefonbeszélgetést. A beszélgetés csak intézeti készüléken, a házirendben meghatározott időben, ellenőrzés mellett történhet.

8. számú melléklet a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelethez
A Bv. tvr. 45. §-a (5) bekezdésének a hatálya alá tartozó elítélt részére az intézet által biztosított cikkek
– szappan;
– fogkefe, fogkrém, fogmosó pohár;
– fésű;
– WC-papír;
– nők részére egészségügyi vatta, tampon, egészségügyi betét;
– borotválkozási felszerelés;
– sampon.

A vizsgálat megállapításai:

A fentiekben idézett jogszabályi rendelkezések egyértelműen rendezik azt az esetet, amikor a  büntetésvégrehajtási intézet (továbbiakban: bv.) ingyenesen köteles az előzetesen letartóztatott, illetve az elítélt részére biztosítani a tisztasági felszerelést. A tisztasági felszerelés bv. általi biztosítása akkor kötelező, ha a bv. a fogvatartottat átmenetileg nem tudja foglalkoztatni, vagy annak nincs letéti pénze. Tehát ha a fogvatartottnak letéti pénze van, akkor azzal úgy kell rendelkeznie, hogy abból a tisztasági felszereléseket is meg tudja vásárolni, annak ingyenes biztosítását a bv.-től ilyen esetben nem igényelheti.
A Hivatalhoz intézett beadvány ezen része tehát nem megalapozott; a bv. e tekintetben a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően járt el, eljárása alkotmányos visszásságot nem okozott.
 
A beadványban panaszos sérelmezte a telefonbeszélgetések korlátozását is.
A vonatkozó jogszabályok szerint a nyomozás eredményességének biztosítása érdekében a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, azt követően pedig a bíróság határozza meg azon személyek körét, akikkel az előzetesen letartóztatott telefonon kapcsolatot tarthat, ez alól a korlátozás alól  kivételt az előzetesen letartóztatott védője jelent. Azt, hogy adott esetben mennyire volt indokolt  panaszossal szemben a szüleivel, testvérével való telefonbeszélgetés engedélyezésének megtagadása, csak a konkrét eset megvizsgálásával lehetne eldönteni. Tekintettel arra, hogy a telefonbeszélgetés korlátozása ebben az esetben ügyészi mérlegelés eredménye volt, és ezen intézkedéssel szemben panaszos a Be. 148. §-a alapján panasszal, jogorvoslati lehetőséggel nem élt, az állampolgári jogok országgyűlési biztosának a róla szóló 1993. évi LIX tv. 16.§-a értelmében a telefonbeszélgetés korlátozásával kapcsolatban nincs hatásköre

Budapest, 1998. április 22.

Dr. Polt Péter