OBH 842/1998., 1436/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:
	A panaszosok mindketten a rendőrség hívatásos állományában teljesítenek szolgálatot. Az egyik saját nevében, míg a másik az általa vezetett Rendőrkapitányság - hivatali munkaidőtől eltérő munkaidőrendben szolgálatot teljesítő - beosztottjai érdekében fordult Hivatalunkhoz. Beadványukban mindketten azt sérelmezik, hogy munkáltatójuk a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény ( a továbbiakban: Hszt. ) 86. § (6) bekezdésében foglaltakat megsértve, nem fizeti ki számukra pluszként a távolléti díjat a munkaszüneti napokon teljesített szolgálatért. Benyújtott kérelmeikre az állományilletékes  gazdasági szervek érdemben nem válaszolnak, vagy ha igen, akkor a vitatott jogszabály értelmezésére jogosulatlanok állásfoglalását közvetítik.
	A beadványban foglaltak összefüggnek a munkához, a jogorvoslathoz, a hátrányos megkülönböztetés tilalmához, továbbá a jogállamisághoz, illetve annak elengedhetetlen elemét képező jogbiztonsághoz való alkotmányos jogokkal, ezért  az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1)  bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

Megállapított tényállás:
	A panasszal érintettek a Hszt. 84. §-a alapján (munkaidejüket) szolgálatteljesítési idejüket a hivatali munkaidőtől eltérően, heti vagy az annak alapján meghatározott  és előre tervezett és havi munkaidőkeretben teljesítették. A szolgálat érdekében így a munkaszüneti napokon és a naptári pihenőnapokon is munkavégzésre kötelezettek. A munkaszüneti napokon végzett szolgálatteljesítésért munkáltatójuk csak az aznapra esedékes munkabért fizette ki számukra, hivatkozva arra, hogy a munkaszüneti napot a hónap más napján pihenőnapként megkapják. A Hszt. 86. § (6) bekezdése szerint" A Munka Törvénykönyvében meghatározott munkaszüneti napokon túl, munkaszüneti nap az egyes fegyveres szervek e törvény különös szabályait tartalmazó Második Részében meghatározott napjai. Munkaszüneti napra távolléti díj jár." Ez utóbbi rendelkezés értelmezésére a BM közgazdasági helyettes államtitkár által kiadott 9/15/2)97 számú állásfoglalás szerint az érintett állománynak csak az aznapra járó illetmény folyósítható. 

A vizsgálat megállapításai:
	A fenti tényállás alapján azt vizsgáltam, hogy a panaszosok munkáltatója részéről a  távolléti díj kifizetésének megtagadása, illetve a Hszt. rendelkezésének fenti értelmezése összhangban van-e a törvényi szabályozással, eredményezett-e az hátrányos megkülönböztetést a panasszal érintetteknek, a sérelmezett döntést követően biztosított volt-e a panaszosok számára a jogorvoslat lehetősége.
	A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjai a szolgálati viszony létesítésekor  önként lemondanak egyes alkotmányos jogaik gyakorlásáról és vállalják a törvényben előírtak szerinti jog- és életvitelbeli korlátozást. A  jogaik korlátozását a törvény negatívan szabályozza és csak azt rögzíti hogy az, milyen mérvű lehet. A  Hszt. 14. § (1) bekezdése szerint "A hivatásos állomány tagja alapvető jogainak a szolgálati viszonnyal kapcsolatos korlátozása nem okozhat az elérni kívánt törvényes érdekkel nyilvánvalóan aránytalan hátrányt. (2) Több lehetséges és alkalmas korlátozás közül azt kell választani, amely az eredmény biztosítása mellett a korlátozással érintettre a legkisebb sérelemmel jár. Az alkotmánybíróság joggyakorlata szerint  alapjogok korlátozásának alkotmányossága meg kell, hogy feleljen az elkerülhetetlenség és az arányosság követelményének.
	E rendelkezéssel összhangban és a munkajogi szabályokhoz hasonlóan a Hszt a szolgálatteljesítési időt külön meghatározza. A 84. § (1) bekezdése szerint "A szolgálatteljesítési idő heti 40 óra. (2) A részben vagy egészben készenléti jellegű beosztásokban az (1) bekezdésben meghatározottnál hosszabb, de heti 54 órát meg nem haladó szolgálatteljesítési idő állapítható meg. Ettől eltérni csak a háromváltásos rendszer alkalmazása esetén lehet. (3) A szolgálatteljesítési idő - a heti szolgálatteljesítési idő figyelembevételével - több heti, havi vagy éves keretben is meghatározható. A panaszosok szolgálati (munka) idejére vonatkozó belső norma szerint szolgálatteljesítési idejük havi  keretben került meghatározásra. Heti két pihenőnapjuk így kisebb megkötéssel - legalább egy alkalommal vasárnapra kell esnie - a hónap bármely napján kiadható.
	A szolgálat teljesítésére vonatkozó szabályok körében a Hszt. külön rendelkezik e kötelezettség alóli mentességre. A 70. § (1) f) a szolgálati viszonyra vonatkozó szabály vagy engedély alapján. A szolgálati feladat végzése alóli mentességre utal a már idézet 86. § (6) bekezdése azzal, a rendelkezésével, hogy ".. Munkaszüneti napra távolléti díj jár." E rendelkezés ugyanekkor visszautal a Munka Törvénykönyvére is, a munkaszüneti napok meghatározásakor. E napokon továbbá a Hszt. 264. §-ában meghatározott napon a hívatásos állomány is mentesül a szolgálatteljesítése alól.
	Az Alkotmánybíróság a 10/1993. (II. 27.) ÁB. határozata indokolásában részletesen kifejti a munkaszüneti napok kialakulását. Rámutat arra, hogy azok kialakulása hosszú történeti folyamat eredménye, és jórészt a hagyományok befolyásolják. "Az Mt. alapvetően olyan ünnepeket nyilvánít munkaszüneti nappá, amelyeket a társadalom túlnyomó része - vallási meggyőződésétől függetlenül - ünnepnek tart, hozzájuk családi és népszokások kötődnek." A munkaszüneti napok kiválasztása alapvetően a társadalom elvárásain és gazdasági megfontolásokon nyugszik. " ...Az állampolgárok többsége ezeket a napokat - azok vallási tartalmával való azonosulás nélkül is - családi körben, hagyományokat követve, vagy akár pihenéssel szereti eltölteni." 
	A munkaszüneti napokhoz fűződő hagyományok, illetve azok törvényi meghatározása nem ad lehetőséget arra, hogy a munkaszüneti napokat más napokra  áthelyezzék, illetve arra, hogy azokat más napokon, pihenőnappal helyettesítsék. A hívatásos állomány tagjai  - beleértve azokat is, akik a munkaszüneti napokon is kötelesek szolgálatot teljesíteni - a Hszt. 99. § (1) bekezdése alapján havi illetményre jogosultak. A havi illetmény a szolgálatteljesítés idejére jár, melyet a ténylegesen teljesített időre kell elszámolni. A munkaszüneti napokon történő szolgálat teljesítése, - mindamellett, hogy nem teszi lehetővé a hagyományok követését - nem járhat azzal a következménnyel is, hogy a szolgálatot ellátó anyagilag is hátrányos helyzetbe kerüljön azzal a társával szemben, akinek ezen a napon nem kell szolgálatot teljesítenie, de a távolléti díjat mégis megkapja. Ez a gyakorlat ütközik a Hszt. 6. § (1) bekezdésében meghatározott hátrányos megkülönböztetés tilalmába is. Mindezekből, továbbá a Hszt. 86. § (6) bekezdésének a teljes hívatásos állományra kiterjedő, távolléti díjra jogosító rendelkezéséből egyértelműen következik, hogy a munkaszüneti napon szolgálatot teljesítő hívatásos állományú személyt a szolgálat teljesítési idejének megfelelő illetmény és a távolléti díj is megilleti.
	 A Hszt. szolgálatteljesítésre idézett rendelkezései valamint e jog gyakorlására vonatkozó szabályok alapján megállapítottam, hogy jogsértő a BM. közgazdasági helyettes államtitkárának a munkaszüneti napok díjazásával kapcsolatos állásfoglalása és az arra alapozott elszámolási gyakorlat. Ugyanezen szabályokra alapozva  jogsértő az a belső szabályozás, illetve az azon alapuló gyakorlat is, amely alapján a munkaszüneti napokat más napokra helyezik át, és a munkaszüneti napon szolgálatot ellátóknak az áthelyezett napokon pihenőnapot adnak. E jogsértések következtében a munkához való alkotmányos részjogosítványaival összefüggésben az alkotmányos  visszásságot megállapítom. 

	Az alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti". E jog részletes szabályit a vizsgált ügyben a Hszt. és  a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet ( a továbbiakban: Szabályzat.) tartalmazza.
	A Hszt. 193. § (1) A hivatásos állomány tagja a szolgálati viszonyával összefüggő ügyben szóban vagy írásban kérelmet terjeszthet elő. (2) A kérelmet szolgálati úton ahhoz a munkáltatói jogkört gyakorló elöljáróhoz kell előterjeszteni, akinek a kérelem elbírálása a hatáskörébe tartozik. (3) Az elöljáró a kérelem tárgyában 30 napon belül intézkedni köteles. A Szabályzat  111. § (1)bekezdése szerint "A rendőr kérelmet, illetve panaszt saját nevében és ügyében terjeszthet elő. A kérelem és a panasz szóban vagy írásban tehető meg. A szóban tett panaszt, ha az ügy jellege megkívánja vagy további intézkedést igényel, jegyzőkönyvbe kell foglalni. (2) A rendőr kérelmét, panaszát a szolgálati út betartásával terjessze elő. (3) A kérelmet a közbeeső elöljáró minden esetben köteles a döntésre hivatott elöljárójához 8 napon belül felterjeszteni, ehhez véleményét írásban csatolja. (4) Az elöljáró az alárendelt kérelmét alaposan és körültekintően 30 napon belül köteles kivizsgálni; indokolt esetben az elöljáró az elintézés idejét 30 nappal meghosszabbíthatja. A döntésről a kérelmezőt, panasztevőt írásban vagy szóban értesíteni kell.	A kérelem előterjesztéséhez való jog szabályai alapján megállapítottam, hogy a saját nevében kérelmet előterjesztő panaszos, - alakilag ugyan hibásan, a szolgálati út mellőzésével - de kérelem tartalmát tekintve jogszerűen fordult előbb a megyei rendőr-főkapitányság közgazdasági osztályának vezetőjéhez, majd az érdekképviseleti szerv értesítését követően az RFK gazdasági igazgatójához. Mulasztás követett el úgy az osztályvezető, mint a gazdasági igazgató amikor az írásban benyújtott kérelemre érdemben nem válaszolt, vagy azt nem terjesztette fel az ügyben állásfoglalásra jogosult elöljárónak. E mulasztás miatt a kérelemhez, panaszhoz való alkotmányos joggal összefüggésben az alkotmányos  visszásságot megállapítom. 
	A Hszt 196. § (1) bekezdése szerint "A hivatásos állomány tagja a szolgálati viszonyból származó jogvita esetén 30 napon belül keresettel fordulhat a bírósághoz, ha
a) a szolgálati panaszát, illetőleg az első fokú határozat elleni panaszát vagy fellebbezését elutasították; b) a sérelmezett döntést a miniszter hozta; c) az a)–b) pontba nem tartozó, alanyi jogon biztosított jogosultságokkal kapcsolatban hozott döntés vagy intézkedés, illetve ezek elmulasztása miatt joghátrány érte. 198. § A hivatásos állomány tagjának szolgálati viszonyával összefüggő jogvitában a sérelmezett döntést hozó első fokon eljárt szerv székhelye szerint illetékes munkaügyi bíróság – a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok, valamint a rendőrség nem nyílt hivatásos állományú tagjai esetén kizárólag a Fővárosi Munkaügyi Bíróság – jár el.
	A bírósági jogorvoslatra  és a távoléti díjra vonatkozó fenti rendelkezések alapján megállapítottam azt is, hogy a rendvédelmi szervek hívatásos állományú tagjait munkaszüneti napokon a távolléti díj alanyi jogon illeti meg. Az alanyi jogon biztosított jogosultságokkal kapcsolatban hozott döntés vagy intézkedés következtében keletkezett joghátrány miatt az állomány tagja bírósághoz fordulhat. Keresetét a sérelmezett döntést  hozó munkáltatója székhelye szerint illetékes munkaügyi bíróságnál kell előterjesztenie.

	A megállapított alkotmányos visszásság orvosolására az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21 § (1)  bekezdése alapján kezdeményezem:

	1. A Belügyminiszter  vizsgálja felül a munkaszüneti napok díjazásával kapcsolatos közgazdasági helyettes államtitkári állásfoglalást és gondoskodjon arról, hogy az érintett állomány járandóságának elszámolása a fentiekben foglaltak szerint megtörténjen.

	2. A Somogy megyei Rendőrfőkapítányság vezetője indítson eljárást a kérelemhez fűződő jogra vonatkozó szabályok megsértőivel szemben és gondoskodjon arról, hogy az állomány által előterjesztett kérelmek intézése a jövőben a vonatkozó rendelkezések szerint történjen.

	 A fenti  törvényhely (2) bekezdésére hivatkozva, kérem ajánlásom címzettjeit, hogy kezdeményezésem tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásukról, illetve a megtett intézkedésről a kezdeményezés kézhezvételétől számított harminc napon belül tájékoztatni szíveskedjenek.

Budapest, 1998. szeptember 30.

Dr. Polt Péter