OBH 646/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a sérelmére elkövetett falopások miatt tett feljelentései ügyében a rendőrség és az ügyészség nem tettek meg mindent a körülmények tisztázása érdekében és az eljárásokat eredménytelenül megszüntették. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.	

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
7. § A hatóságok határozatai és intézkedései ellen, illetőleg az intézkedés elmulasztása miatt - ha e törvény kivételt nem tesz - jogorvoslatnak van helye.
59. § (1) A bizonyítás azokra a tényekre terjed ki, amelyek a büntető törvények és az eljárási jogszabályok alkalmazása szempontjából jelentősek.
61. § (1) A bizonyítás eszközei különösen a tanúvallomás, a szakvélemény, a tárgyi bizonyítási eszköz, az okirat, a szemle, a helyszínelés, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás és a terhelt vallomása.
(2) Az eljárás során fel lehet használni a bizonyítás olyan eszközeit is, amelyeket az arra illetékes hatóságok - a törvényben meghatározott feladataik teljesítése során - a büntetőeljárás megindítása előtt szereztek meg.
(3) A bizonyítás eszközeinek nincs előre meghatározott bizonyító ereje.
(4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(2) A nyomozást a bűncselekménnyel összefüggő szabálysértésre is le lehet folytatni.
135. § (1) Két hatósági tanút kell alkalmazni a szemlénél, a helyszínelésnél, a bizonyítási kísérletnél, a felismerésre bemutatásnál, a lefoglalásnál, a házkutatásnál, a motozásnál és az írni-olvasni nem tudó személy kihallgatásáról felvett jegyzőkönyv ismertetésénél.
(2) Jegyzőkönyvben kell rögzíteni a hatósági tanú nevét, születési helyét és idejét, anyja nevét, valamint a lakóhelyét. A 63. § (5)-(6) bekezdését a hatósági tanúnál is alkalmazni kell.
(3) A hatósági tanú igazolja annak a nyomozási cselekménynek a lefolyását és eredményét, amelynél jelen volt. A nyomozási cselekmény előtt jogairól és kötelességeiről fel kell világosítani; a nyomozási cselekményre észrevételt tehet, azt jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(4) Aki az eljárásban érdekelt, vagy a nyomozó hatóság tagja, nem lehet hatósági tanú; a hatóság egyéb alkalmazottja pedig csak akkor, ha más személy igénybevételének elháríthatatlan akadálya van.
(5) A hatósági tanú alkalmazása elháríthatatlan akadály esetén mellőzhető.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
d) a cselekményt már jogerősen elbírálták.
140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
141. § (1) A nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa.
(2) Az eljárás folytatását - ha a nyomozást a 139. § (1) bekezdésének a), c) vagy d) pontja alapján szüntették meg - az ügyész, ha pedig a nyomozást az ügyész szüntette meg, a felettes ügyész rendelheti el. Ha a gyanúsítottat megrovásban részesítették (Btk. 71. §), az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezi.
   
1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
48. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást megszünteti, ha:
a) a cselekmény nem szabálysértés, azt nem a felelősségre vont személy követte el, vagy az elkövető nem vonható felelősségre;
b) a cselekmény olyan kötelesség megszegésében áll, amelyet jogerős egyedi államigazgatási határozat állapít meg;
c) a cselekmény miatt büntető eljárás van folyamatban, illetőleg a cselekményt ilyen - vagy szabálysértési - eljárás során már elbírálták;
d) az elkövető személyét, tartózkodási helyét vagy az elkövetés tényét nem sikerült tisztázni, és az eljárás folytatásától nem várható eredmény;
e) az elkövető meghalt;
f) a felelősségre vonást azért mellőzi, mert a szabálysértés jelentéktelensége miatt büntetés vagy intézkedés alkalmazása szükségtelen;
g) figyelmeztetést alkalmaz;
h) az elkövető felelősségre vonása nélkül vagy a figyelmeztetés mellett mond ki elkobzást.
(2) Ha az ismeretlen elkövető kiléte a felderítés során nem állapítható meg, az eljárást a rendőrség illetékes szerve szünteti meg.   
Veszélyes fenyegetés
96. § (1) Aki mást élet vagy testi épség elleni súlyosabb bűncselekmény elkövetésével komolyan megfenyeget,
húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a rendőrség hatáskörébe tartozik.
   
  Megállapított tényállás:               
	A panaszos a Veszprém megyei Csabrendek külterületén lévő - családi örökségből tulajdonába került - Hobaji malmot és a hozzá tartozó 6647 m2 területű telket 1994-ben eladta. A malmot körülvevő földterületeket 1995-ben részarányként megvásárolta. 1997. március 17-én feljelentést tett a rendőrségen, mert a tulajdonában lévő erdős területen friss fakivágásokat tapasztalt. Feljelentésében előadta, hogy a malom tulajdonosa lovakat, birkákat is legeltet az ő földjén és őt gyanúsította a lopás elkövetésével.
	A feljelentés alapján a Tapolcai Rendőrkapitányság 311/1997. bü. számon nyomozást rendelt el. Az eljárás során tanúként hallgatták ki a sértettet és testvérét, illetve a sümegi rendőrörsön szolgálatot teljesítő egyik rendőrt, aki a panaszos kérésére megtekintette a helyszínt és ott olyan faanyagot látott, amely származhatott a bűncselekményből. Ugyancsak tanúként hallgatták ki a kerület - vezető erdészt a kivágott fák mennyiségére és értékére vonatkozóan. A tanú által becsatolt számítások szerint a panaszos által megmutatott területen a kivágott fák értéke 54.197 forint volt. Tanúként hallgatták ki a feljelentett személy munkatársát is. A feljelentett személynél házkutatást tartottak és gyanúsítottként kihallgatták. Kihallgatása során tagadta, hogy a panaszos területéről fákat vágott volna ki. Az általa építkezéshez és más célokra felhasznált faanyagról kb. 660 ezer forint értékű hivatalos számlát mutatott be, továbbá az eladók megnevezésével nyilatkozott a feljelentését megelőző hónapban számla nélkül vásárolt fa mennyiségéről és vételáráról. Előadta, hogy a feljelentővel birtokvitája van. A terület nincs kimérve és körülkerítve. A panaszos által megjelölt terület a Nyugatdunántúli Vízügyí Igazgatóság tulajdonában van, amelyen szóbeli engedély alapján kaszálja a füvet és fákat is vágott ki.
	A rendőrség a nyomozást 1997. október 8-án megszüntette, mert a beszerzett adatok alapján nem volt bizonyítható, hogy a bűncselekményt a feljelentett követte el. A megszüntetés ellen benyújtott panaszt a Tapolcai Városi Ügyészség B 23/1997/10. sz. határozatával elutasította.
	A panaszos 1998. július 13-án ismételten feljelentést tett a malom tulajdonosa ellen, mert elmondása szerint két nappal korábban - amikor az erdőterületét akarta megnézni - a feljelentett személy munkagéppel a személygépkocsija elé állt és megfenyegette. A feljelentésben ismét falopással gyanúsította az érintettet, továbbá azt állította, hogy befogott vadakat tart a házánál. A Tapolcai Rendőrkapitányság feljelentés kiegészítés során szaktanácsadót vont be, aki a panaszos által bemutatott területen friss vágásra utaló nyomokat nem talált. A rendőrség ellenőrizte a panaszos által megnevezett fafeldolgozó kisiparost, akihez a panaszos állítása szerint a feljelentett szállítja az általa kivágott fákat. A feljelentés kiegészítés során beszerzett adatok nem erősítették meg a panaszos állításait, ezért 1998. augusztus 27-én a nyomozást 912/1998. bü. számú határozattal bűncselekmény hiányában megtagadták. A panaszos kifogásolta, hogy a rendőrség nem foglalkozott a személye elleni fenyegetéssel. A megtagadó határozat ellen benyújtott panaszt az ügyészség elutasította. 
  
A vizsgálat megállapításai:
	A körülmények tisztázása érdekében a Veszprém Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjétől beszereztem a panaszos feljelentése alapján folytatott nyomozás iratait. 
	Megállapítottam, hogy a 311/1997. sz. ügy nyomozása során a rendőrség minden szükséges és lehetséges intézkedést megtett a feljelentett cselekmény elkövetőjének megállapítása érdekében. A nyomozás során nem sikerült egyértelmű bizonyítékokat beszerezni arra nézve, hogy a feljelentett személy követte volna el a falopásokat. A büntetőeljárásban a kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet. A nyomozás során a bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a rendőrség átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. Eljárási hibát vétett a rendőrség akkor, amikor a feljelentett személynél hatósági tanúk nélkül tartott házkutatást. A felvett jegyzőkönyv szerint a terület lakatlansága miatt nem volt lehetőség tanúk igénybevételére. Az akadály a közeli községből hívott személyek bevonásával elhárítható lett volna.
	A panaszos 1998. július 13-án, veszélyes fenyegetés és lopás gyanúja miatt tett feljelentése ügyében a rendőrség csak a panaszos által ismételten sérelmezett falopások kérdésével foglalkozott. A nyomozást megtagadó határozat is erre terjedt ki és nem érintette a feljelentő által előadott eseményt, amely miatt valójában a rendőrséghez fordult. A veszélyes fenyegetés szabálysértésnek minősül és vizsgálata a rendőrség hatáskörébe tartozik. A nyomozást megtagadó határozatban utalni kellett volna a cselekménnyel kapcsolatos megállapításokra és intézkedésekre vagy tájékoztatni kellett volna a panaszost arról, hogy az általa feljelentett cselekmény nem alkalmas a szabálysértési tényállás megállapítására vagy az a rendelkezésre álló adatok alapján nem bizonyítható. 
	A vizsgálat által megállapított mulasztások sértették a büntető- és szabálysértési eljárási szabályokat, ezáltal a jogállamiság és a jogbiztonság követelményét is. Az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság mindamellett inkább formai, mint tartalmi, tekintve, hogy mulasztások a panaszos által kezdeményezett eljárások kimenetelét nem befolyásolták. Mindezekre tekintettel az ügyben ajánlást nem teszek, de felhívom az eljáró rendőri szerv felügyeletét ellátó Veszprém megyei rendőr-főkapitány figyelmét, hogy intézkedjék a Tapolcai Rendőrkapitányságon a hatályos eljárási jogszabályoknak megfelelő munkavégzés érdekében.

Budapest, 1999. február 3.

Gönczöl Katalin