OBH 594/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Rétai István

Az eljárás megindulása

Panaszos beadvánnyal fordult az országgyűlési biztos hivatalához, melyben gyermeke oktatásával kapcsolatos problémáit részletezte. Leírta, illetve meghallgatásakor elmondta, hogy gyermeke évek óta sokat betegeskedik (immunhiány, fertőzések), következésképpen sokat hiányzik az iskolából (tanévi 250 órát meghaladóan), nem tudja követni a leadott tananyagot. Úgy véli, hogy ezáltal rendkívül hátrányos helyzetbe kerül, az iskolától (illetve korábbi iskoláitól)  nem kapja meg a szükséges segítséget. Kifogásolta, hogy a jogszabály meghatározza  azt az óraszámot (tanévi 250 óra), amelynél több mulasztás esetén - nevelőtestületi engedéllyel -  a tanévet csak osztályozó vizsgával lehet lezárni.

A fentiek alapján vélelmezhető az Alkotmány 70/F. §-ában rögzített alkotmányos jog sérelme.

Az ügy jogszabályi háttere:

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya.
1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról.
1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról.
11/1994./VI.8./ MKM rend. a nevelési-oktatási intézmények működéséről.

A megállapított tényállás:

A panaszos által elmondottak, a csatolt iratok (levelezések, orvosi igazolások) a gyermek jelenlegi oktatási intézménye vezetőjének nyilatkozata alapján az alábbiak állapíthatók meg:

A gyermek (15 éves)  jelenleg 7. osztályos a Veres Pálné Gimnáziumban. Kicsi kora óta sokat betegeskedett, gyakran állt kórházi ápolás, kezelés alatt.  Ennek következtében  - igazoltan -  sokat mulasztott az iskolából. Folyamatosan gondot okozott a tananyag pótlása, a hiányzások miatti felzárkózás a többiekhez. Az anya nyugdíjas, gyermekét egyedül neveli, anyagi lehetősége igen korlátozott, fizetési kötelezettséggel terhelt iskolában gyermeke taníttatását megoldani nem tudja. A gyerek eddig több iskolába járt, a fenti intézménybe az 1997/98-as tanévben jár.

 Az iskola igazgatója  - írásban -  közölte az anyával, hogy amennyiben a tanévben 250 óránál többet mulaszt a  gyerek  - a tantestület hozzájárulása esetén  -  csak osztályozó vizsgával zárhatja a tanévet. (Levél kelt 1998. február 23.-án, amikoris az I. félévi mulasztás 223 óra volt). Az iskola vezetője egyidejűleg felajánlotta a gyermeknek a magántanulói státust. Ezt a szülő nem fogadta el azzal az indokkal, hogy a gyerek így teljesen kiesik az osztályközösségből, elszakad társaitól. A gyermeket 5 tantárgyból osztályozó-vizsgára bocsátották, melyből 4 sikeres volt, egy tárgyból augusztus végén javító vizsgát kell tennie. Az osztályozó vizsgák időpontjait tartalmazó írásos közlés (98. VI. 2.)  tartalmazta azt a felhívást, hogy a gyerek keresse fel a szaktanárokat és konzultáljon velük. Kérdésemre az iskola vezetője úgy nyilatkozott, hogy sokat hiányzó gyerekek felzárkóztatását mindig megnyugtató módon tudták rendezni, azt a jövőben sem tervezik másképp.

A vizsgálat megállapításai:

Az Alkotmány 70/F. §-a alapján a Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot. Ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, az oktatásban részesülők anyagi támogatásával valósítja meg.

Panaszos (szülő) évek óta több helyre (Művelődési Közoktatási Minisztérium, önkormányzat, oktatási intézmények vezetői)  eljuttatott beadványa alapvetően két problémakört érint.

Diszkriminatívnak tartja, hogy a vonatkozó jogszabály kötelezően előírja  a tanulóknak a 250 óra hiányzási határt, melyhez jogkövetkezmény társul.

Másrészt a  tartósan beteg gyermeknek a gyakori hiányzása miatt nincs biztosítva az  esélyegyenlősége, lemarad a társai mellett, nem tudja követni a tananyagot, a felzárkóztatása nem biztosított. Így tanévet veszít, végül kimarad az iskolából.

Az Alkotmány által rögzített alapvető emberi jogok érvényrejuttatása a speciális jogszabályokon keresztül valósul meg. 

A 11/1994/VI.8./ MKM rendelet 20. §. (6) bekezdése kimondja, " ha a tanulónak egy tanítási évben az elméleti tanítási óráról való igazolt és igazolatlan mulasztása együttesen meghaladja a 250 órát ..... a tanítási év végén nem osztályozható, kivéve, ha a nevelőtestület engedélyezi, hogy az elméleti tantárgyakból osztályozó vizsgát tegyen. "

E jogszabályi rendelkezés alkotmányos jogot nem sért, alkotmányos visszásságot nem keletkeztet. A jogalkotó nyilván szakmai-pedagógiai szempontokat figyelembevéve határozta meg a jelzett óraszámot. A korlátok nélküli hiányzások meghiúsítanák az oktatási rendet, a tananyag elsajátítását, az előírt és kívánt eredmény elérését.

A közoktatási törvény 4. §. (7) bekezdése alapján a közoktatásban tilos a hátrányos megkülönböztetés bármilyen okból. A „ bármilyen okba"  beletartozik a betegség, tanulási zavar, stb.). Úgy a közoktatási törvény, mint az MKM rendelet több módon hidalja át a kifogásolt hiányzási kötöttséget.

Így a 11/1994/VI.8./  MKM rendelet 23. §-a lehetőséget ad arra, hogy az ilyen és hasonló problémával küzdő tanuló magánúton folytassa tanulmányait. Magántanulóként a tanulót felmentik a tanórai foglalkozáson való részvételi kötelezettség alól. Ez azonban nem jelenti azt, hogy az iskolának megszűnt a gondoskodási kötelezettsége. Az iskolának mindent meg kell tennie azért, hogy a tanuló a helyzetéből adódó hátrányokat lekűzdje. Ez magában foglalja a felkészítési kötelezettséget is. A tartós gyógykezelés szükségessége szakorvosi véleménnyel igazolható (R. 23. §. (3) bek.).

A közoktatási törvény 19. §. (7) bekezdésének b/ pontja szerint a pedagógus kötelezettsége az is, hogy a nevelő, oktató tevékenysége során figyelembe vegye a gyermek fejlődésének ütemét, segítse a tanuló képességének, tehetségének kibontakozását, valamint a bármilyen oknál fogva hátrányos helyzetben lévő tanuló felzárkóztatását tanulótársaihoz. A törvény e rendelkezése is áthidalja a kifogásolt hiányzási  óraszám határral kapcsolatos problémát, ugyanis ennek alapján lehetőség van arra, hogy a tanuló a nevelőtestület engedélye alapján osztályozó vizsgát tegyen.

A fentiekre tekintettel jogszabály-módosítási javaslattal nem élek, mivel a hivatkozott jogszabályok hiányzási korlátot megállapító rendelkezései alkotmányos visszásságot nem keletkeztetnek, így nem állnak fenn az 1993. évi LIX törvény 25. §-ában foglalt feltételek.

A panaszos által felvetett másik problémakör a beteg tanuló felzárkóztatásához kapcsolódik. A közoktatási törvény 52. §. (9) bek. c/ pontja külön időkeretet biztosít egyéni foglalkozás szervezésére a hátrányos helyzetű tanulók felzárkóztatása  céljából. A költséget finanszírozó, iskola-fenntartó önkormányzat a tanuló után megkapja a teljes normatív költségvetési hozzájárulást.

A szülőnek joga, hogy gyermeke igénybe vehesse a nem kötelező foglalkozásokat, illetve ilyen foglalkozás megszervezését kezdeményezze.

Az iratok tanúsága szerint, az iskola vezetőjével, illetve a szülővel folytatott megbeszélés alapján megállapítható, hogy a szülő és az iskola között rendszeres a kapcsolat. Úgy az iskola vezetője, mint a gyermek tanárai ismerik a tanuló egészségügyi problémáját, keresik a megoldást a jó képességű, önhibáján kívül hátrányos helyzetű tanuló segítésére. 

Annak ellenére, hogy az oktatási intézmény és a szülő között fennáll a kapcsolat, a szülőnek joga van ahhoz, hogy  írásban kérje az iskola vezetőjétől a törvényben előírt felzárkóztatási kötelezettség teljesítését. 

A kérelemre az iskola vezetője írásban köteles válaszolni.

Amennyiben a szülő úgy látja, hogy az iskola nem tesz eleget a közoktatási törvényben rögzítetteknek, úgy a törvény 83. §-a alapján biztosított jogorvoslati lehetőségével élhet.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 1. §-a úgy fogalmaz, hogy az ombudsman feladata az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásság kivizsgálása, vagy kivizsgáltatása és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedések kezdeményezése. 

Tekintettel arra, hogy a fentiek alapján az ügyben alkotmányos jog sérelme, alkotmányos visszásság nem állapítható meg, ezért az 1993. évi LIX.  törvény 1. §-a, valamint 16. §-a alapján a vizsgálatot megszüntetem.

Budapest, 1998. augusztus 31.

dr. Polt Péter