OBH 576/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a szomszédja lőfegyverrel megfenyegette és emiatt tett feljelentése alapján a rendőrség késedelmesen intézkedett.
 	A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog, (Alk. 2 .§ (1) bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
3. § (2) A bűnösség bizonyítása a büntetőügyekben eljáró hatóságokat terheli. A terhelt nem kötelezhető ártatlanságának bizonyítására.
61. § (4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
93. § (1) Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
(3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1997. március 31-én telefonon bejelentést tett a Dabasi Rendőrkapitányságra, mert szóváltást követően a szomszédja megöléssel fenyegette. A bejelentő a nevét közölte, de nem volt hajlandó a lakáscímét megadni. Azt kérte, hogy a rendőrjárőr a felsőpakonyi MÁV állomásra jöjjön, ahol ő várni fogja őket. 
	A panaszos másnap személyesen tett feljelentést a Pest Megyei Rendőrfőkapitányság ügyeletén, mert a rendőrök a bejelentésére nem intézkedtek. Azt állította, hogy a rendőrök megérkezése után, ő a kerékpárjával a gépkocsijuk előtt haladt, azért, hogy megmutassa a szomszédja házát. A rendőrautó kis idő múlva már nem követte. Elmentek a helyszínről, anélkül, hogy szóltak volna neki. A fenyegetéssel kapcsolatban elmondta, hogy szomszédja egy kispuskával rendelkezik, amelyet disznóölésekhez szokott használni.
	A feljelentés alapján a Dabasi Rendőrkapitányság 1997. április 9-én 672/1997. bü. számon elrendelte a nyomozást lőfegyverrel való visszaélés gyanúja miatt. A nyomozás során egy olyan tanút sikerült felkutatni, aki valóban látott a feljelentett személynél lőfegyvert, de a szembesítés és a házkutatás nem vezetett eredményre. A gyanúsított a bűncselekményt tagadta, más kihallgatott tanúk nem erősítették meg a feljelentésben foglaltakat. A nyomozást 1997. június 29-én a Be. 139. § (19) bek. b) pontja alapján - mivel a nyomozás során nem volt megállapítható bűncselekmény elkövetése - megszüntették.
	A panaszosnak a rendőri intézkedéssel összefüggő bejelentését panaszként vizsgálta ki a Dabasi Rendőrkapitányság vezetője. A 8/14-1997/RP. számon elrendelt vizsgálatot 1997. június 19-én  megszüntették. A lezáró határozat szerint a feljelentett rendőr nem követett el fegyelemsértést. A panaszos a határozat ellen fellebbezést nyújtott be a Pest megyei rendőrfőkapitányhoz. 
	A Pest Megyei Rendőrfőkapitányság közbiztonsági igazgatója a fellebbezés alapján a kapitányság vezetőjének határozatát 1997. augusztus 21-én - mivel a tényállás tisztázása hiányos volt - hatályon kívül helyezte és új eljárást rendelt el. A megismételt eljárásban meghallgatták a panaszost, az általa megnevezett tanút és az intézkedés elmulasztásával gyanúsított rendőrt, beszerezték a szolgálat ellátására vonatkozó naplókat. 1997. október 28-án a rendőrkapitányság vezetője arról tájékoztatta a panaszost, hogy az általa sérelmezett rendőri mulasztást a megismételt eljárásban sem sikerült megnyugtatóan tisztázni, de a feljelentett rendőr ellen fegyelmi eljárást kezdeményezett. A fegyelmi vizsgálatot 1998. január 7-én azzal zárták le, hogy az eljárás alá vont vétkessége nem állapítható meg.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos által mellékelt és a Dabasi Rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos által bejelentett cselekményt a kapitányságon a hatályos utasítások szerint az ügyeleti naplóban rögzítették. A fénymásolatban beszerzett naplóbejegyzés alapján megállapítható volt, hogy a bejelentés 16 óra 10 perckor érkezett.  A bejelentő azt közölte az ügyelettel, hogy szomszédja megveréssel, megöléssel fenyegette meg. A bejelentő a lakcímét nem volt hajlandó közölni. Az ügyeletes a bejelentő által kért helyre, a felsőpakonyi MÁV állomásra küldte a két főből álló járőrt. A járőr kb. 30 percet várakozott, de a bejelentőt nem találta a helyszínen. A rendőrök szerint a bejelentő később újra hívta őket az ügyeleten keresztül és ekkor a térnek egy másik pontját jelölte meg a találkozás helyéül. Oda is kimentek, de a panaszost nem találták ott. 
	A panaszos azt állította, hogy beszélt a kiérkező rendőrökkel, megegyeztek abban, hogy követik őt a lakásáig, ennek ellenére másfelé fordultak a gépkocsijukkal. A későbbi vizsgálat során meghallgatott tanúk megerősítették, hogy a panaszos valóban beszélt a rendőrökkel. Egyikük azt nyilatkozta, hogy hallotta, amint a rendőr azt mondta a panaszosnak, hogy várjon, mert most intézkednek (ebben az időben egy gépkocsivezetőt igazoltattak).	
	A panaszügy kivizsgálása és a későbbi fegyelmi vizsgálat során nem sikerült megnyugtatóan tisztázni, hogy a rendőri intézkedésre miért nem került sor. A panaszos személyesen tett feljelentésére a Pest Megyei Rendőrfőkapitányság haladéktalanul intézkedett a nyomozás elrendelése és a panaszügy kivizsgálása érdekében. Az eljárások iratai alapján megállapítottam, hogy az érintett hatóság minden rendelkezésére álló bizonyítási lehetőséget felhasznált úgy a nyomozás, mint a panaszügy vizsgálata során. A hatályos jogszabályok szerint folytatott eljárásokban a panaszos érvényesíthette a jogorvoslathoz való jogát is.
	Az a körülmény, hogy az eljárások nem jártak eredménnyel, nem sértette a panaszos jogát a jogállamisághoz és a jogbiztonsághoz. A büntetőeljárás szabályai szerint a kétséget kizáróan nem bizonyított tényt nem lehet a terhelt terhére értékelni, ezért a feljelentett személlyel szemben a nyomozást jogszerűen szüntették meg. Hasonló akadályokba ütközött a feljelentett rendőr felelősségének megállapítása is.
	Önmagában az a tény, hogy a hatóság egy eljárást eredménytelenül megszüntet, nem alapozza meg alkotmányos visszásság megállapítását, ehhez az szükséges, hogy a bizonyítékok feltűnően egyoldalú értékelése, bizonyítási indítványok figyelmen kívül hagyása, vagy más eljárási jogosultságok megsértése következtében a beadványt tevő alkotmányos jogát sérelem érje, vagy ennek közvetlen veszélye álljon fenn. A szóban forgó esetben erre utaló adatok nem merültek fel.
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a további vizsgálatot lezárom.

Budapest, 1999. december 18.

Dr. Polt Péter