OBH 434/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
A vizsgálatot vezette Nagy Zsuzsa

A mozgáskorlátozottak emberi és állampolgári jogai érvényesülésének helyzete, az akadálymentesség vizsgálata az épített környezet részét képező közhasználatú épületekben.

  I.
I. Az eljárás megindulása

	A világ minden táján léteznek fogyatékossággal élő emberek, számuk egyre növekszik. A Földön jelenleg több, mint 500 millió személy fizikai, idegrendszeri  károsodással él.  Fogyatékosságuk ellenére ezek az emberek a társadalom egyenlő méltóságú, egyenrangú tagjai, akik fogyatékosságuk miatt a mindenkit megillető jogokkal csak jelentős nehézségek árán, vagy egyáltalán nem képesek élni.
	A mozgássérültek és az épített környezet viszonyának, ezen kapcsolatban az emberi jogok érvényesülésének problémája több vizsgálatunkban felmerült. Az állampolgári jogok biztosának több átfogó-*, valamint hasonló tárgyú konkrét panaszok vizsgálatában felmerültek ezek a szempontok. A korábbi megállapítások arra utaltak, hogy széles körben, jelentős népesség alkotmányos jogai sérülnek a különböző hiányosságok miatt.
 lásd pl. az OBH 2454/1998. számú az időskorúakat ápoló-gondozó otthonokban élő személyek emberi és állampolgári jogai érvényesülésének helyzetéről; az OBH 2255/1996. számú a betegek emberi és állampolgári jogai érvényesülése a pszichiátriai fekvőbeteg intézetekben és pszichiátriai otthonokban; a 600-4/1996. és 600-19/1996. számú az emberi és állampolgári jogok érvényesülése a fogyatékosokat ápoló és gondozó otthonokban; az időskorúakat ápoló-gondozó otthonokban élő személyek emberi és állampolgári jogai érvényesülésének helyzetéről (II. OBH 7957/1997, 8516/1997, 4624/1998, 4889/1998, 5110/1998, 5675/1998, 7284/1998); a fogyatékosokat ápoló-gondozó otthonokban élő személyek emberi és állampolgári jogai érvényesüléséről (II. OBH 9869/1997, 3609/1997, 4511/1998, 5578/1998)

	Tekintettel arra, hogy az akadálymentes környezet megteremtését célzó hazai jogi szabályozás legfontosabb elemei  csak 1998. illetve 1999. január 1-től léptek hatályba, célszerűnek látszott "kivárni", amíg már a szabályozáshoz viszonyított helyzet vizsgálható. Így a vizsgálat előkészítése 1999. első félévben kezdődött.
	A vizsgálat tárgyának meghatározásában több lehetőség kinálkozott. A fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról  szóló 1998. évi XXVI. törvényben felsorolt fogyatékosság-típusok, és az épített környezet - gyakorlatilag minden, ami nem természetes környezet - viszonyában az akadálymentesség vizsgálata végtelen számú részvizsgálati területet és adathalmazt jelentett volna. Igy például az út,-vasút,-tömegközlekedés alkalmassága a mozgássérült, a vak, a hallássérült, a halmozottan fogyatékos számára. Egy elképzelt útvonal, vagy egy átlagos nap akadályainak lekövetése is végtelen számú adat és következtetés forrása lehetett volna. Ezek azonban az országgyűlési biztos vizsgálati lehetőségeit messze meghaladják.
	Ezért egy olyan viszonylag jól behatárolható területet céloztunk meg, amely részként leginkább magán hordozhatja az egész sajátosságait. A tárgykör szűkítését két oldalról megközelítve, azért választottuk a mozgáskorlátozottakat, mert a fogyatékkal élők között ők vannak legtöbben, és mert az ő mozgásuk biztosításához szükséges a legnagyobb mértékben a meglévő épített környezet építést is igénylő átalakítása. A közintézményeket, közhasználatú épületeket azért választottuk, mert az azokban igénybeveendő szolgáltatások az emberi lét alapfeltételeit biztosítják. 
	A vizsgálat alapját 3 típusú kérdéscsomag képezte, amelyeket 109 szervezethez (20 közigazgatási hivatal, 89 tulajdonos, fenntartó) küldtünk szét.
A kérdőívek kitöltésére több mint 3 hónap állt rendelkezésre.
	A kérdőívek részint építéshatósági adatokat tartalmaztak, részint az állam és az önkormányzatok, mint  fenntartók, tulajdonosok közhasználatú épületeiben az akadály- mentesség biztosítottságára illetve jövőbeni biztosítására, és az annak érdekében tervezett intézkedésekre, fedezetre kérdeztek rá. A fenntartóktól kértük egyúttal, ha követésre, elterjesztésre méltó példákkal, megoldásokkal rendelkeznek, azt is közöljék.
Kértük továbbá egy személy kijelölését, akivel szükség esetén kapcsolatba léphetünk a vizsgálat során.
A beérkezett válaszok alapján jelöltük ki a helyszíneket. Ezek kizárólag illusztrációként szolgálnak. Az ország 4 milliós épületállományából egy vizsgálati team által megtekinthető helyszínek száma ugyanis nem emelhető annyira, hogy abból teljesértékűen általánosítható tapasztalatokat vonhassunk le.
Ezért is választottuk fő eszköznek a viszonylag széles körből bekért adatok elemzését.

A vizsgálatot Nagy Tiborné vezette.
A vizsgálatban résztvevők:
	dr. Kunné dr. Simonyi Anna jogász
	dr. Somosi György jogász
	dr. Polinszky Tibor építész (külső) szakértő
	Szalóki Anna gyakornok.
	A mozgáskorlátozottak alkotmányos emberi jogai megvalósulásának és érvényesíthetőségének helyzetét feltáró hivatalból indított vizsgálat az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdésében foglalt felhatalmazáson alapult.

II. Az érintett alkotmányos jogok

1. A vizsgálattal közvetlenül összefüggő alkotmányos jogok

Alkotmány 2. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."

54. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani."

 70/A. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül."
(2) bekezdése: "Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti."
(3) bekezdése: "A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti."

2. A vizsgálathoz kapcsolódó egyéb alkotmányos jogok:

16. §-a: "A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit."

17. §-a: "A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik."

60. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságára."

(2) bekezdése: " Ez a jog magában foglalja a vallás vagy más lelkiismereti meggyőződés szabad megválasztását vagy elfogadását, és azt a szabadságot, hogy vallását és meggyőződését mindenki vallásos cselekmények, szertartások végzése útján vagy egyéb módon akár egyénileg, akár másokkal együttesen nyilvánosan vagy magánkörben kinyilváníthassa vagy kinyilvánítását mellőzze, gyakorolhassa vagy taníthassa."

70/D. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez."
(2) bekezdése: "Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg."

70/E. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak."

A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés 1. számú melléklete tartalmazza.

III. A vizsgálat megállapításai

III.1.

III. 2. A beérkezett adatok ismertetése és elemzése

	A mozgássérülteknek az akadálymentes közlekedéshez - mint életterük biztosíthatóságának feltételéhez - való joga ma már deklarált és elismert.   A deklaráció, a jogszabály azonban annyit ér, amennyit annak címzettjei meg akarnak és/vagy tudnak valósítani belőle.
A "tudás és/vagy akarás" a társadalom érzékenységétől, a rendelkezésre álló lehetőségek és a szükségletek közötti egybeeséstől; a lehetőséget biztosítók és a szükséget szenvedők, valamint e csoportokon belül is az együttműködés fokától és még sok egyéb tényezőtől függ.
	Vizsgálatunk azt kívánta tisztázni, hogy az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében deklarált, az élethez és az emberi méltósághoz való jog a mozgáskorlátozottak esetében hogyan érvényesül. Az épített környezet számukra való igénybevehetősége, jogegyenlőségük megvalósulása  érdekében az állam milyen, az esélyegyenlőtlenségük kiküszöbölését célzó intézkedéseket tett. Az Alkotmánynak az előző fejezetben nevesített szakaszaiban deklarált jogaik mennyiben érvényesülnek.
	Tekintettel arra, hogy - mint már utaltunk rá - a két alapvető törvény - (A fogyatékos személyek jogairól esélyegyenlőségük biztosításáról szóló  1998. évi XXVI. törvény (továbbiakban: esélyegyenlőségi tv.) és az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LVIII. törvény  (továbbiakban: Étv.) - a közelmúltban született és konkrét határidők tűzésével, konkrét feladatokat fogalmazott meg, vizsgálatunkban elsődlegesen e törvényekben foglaltak időarányos teljesítését, illetve azok megkezdését elemeztük. Vizsgáltuk azt is, hogy az építési hatóságok e törvények alapján való eljárása vagy mulasztása eredményez-e az állampolgárok alkotmányos jogaival összefüggésben visszásságot vagy ennek veszélye fennáll-e (Obtv. 16. § (1)-(2) bekezdése), valamint ha  igen, ez visszavezethető-e valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére (Obtv. 25. §), illetve más okai vannak-e, és mik azok.
	Az esélyegyenlőségi tv. 5. § (1) bekezdése szerint "A fogyatékos személynek joga van a számára akadálymentes, továbbá érzékelhető és biztonságos épített környezetre." A 29. § (6) bekezdése arról rendelkezik, hogy "A törvény kihirdetésekor már meglévő középületek akadálymentessé tételét fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig el kell végezni."
	Az Étv. 31. § (1) bekezdése szerint: " Az építmény elhelyezése során biztosítani kell: ..... d) a közhasználatú építmények esetében a mozgásukban korlátozott személyek részére is a biztonságos és akadálymentes megközelíthetőséget;" a (4) bekezdés kimondja: "Az építmény kialakítása, felújítása, átalakítása során biztosítani kell: ...... c) a mozgásukban korlátozott személyek részére is a közhasználatú építmények esetében a biztonságos és akadálymentes használhatóságot." A 62. § (5) bekezdése kimondja "A törvény hatálybalépését követő két éven belül a 31. § (1) bekezdésének d) pontjában, valamint a 31. § (4) bekezdésének c) pontjában foglaltak megvalósítására a Kormány az állam tulajdonában, illetőleg a helyi önkormányzatok a tulajdonukban lévő építményekre vonatkozóan programot dolgoznak ki."
	Ezért vizsgáltuk az új közhasználatú épületek hatósági adatait, valamint a már meglévő közhasználatú épületeknek a törvényben előírt 2005. január 1-jei határidőre való akadálymentessé tételét mind igazgatási, mind intézményfenntartói - irányítói oldalról, a beérkezett adatok alapján. 
	Az épületállományra vonatkozó hatósági adatokat a közhasználatú épületek használati módja és az építtetők személye szerinti csoportosításban kértük, a tulajdonosok-fenntartók adatait használati mód szerint.  A kiküldött kérdőíveket a vonatkozó részeknél mutatjuk be.

A kategóriákba sorolás szempontjai:
	A közhasználatú épületeket mint bárki által - az épületre, a benne elhelyezett funkcióra vonatkozó külön szabályok szerint - igénybevehető épületeket vizsgáltuk, mint potenciális munkahelyeket nem.
	Rendező elv volt 
- az ágazati hovatartozás (a jogszabályok, költségvetés szempontjából lényeges momentumnak ítéltük),
  - a mozgássérültek (de általában is az emberek) általi igénybeveendőség és igénybevehetőség foka (állapota miatt kényszerül, kényszerülhet, ügyei intézésére beidézhetik, meg kell jelennie vagy megjelenhet, oktat vagy oktatják, művelődik), a személyes jelenlét, a csak adott hely igénybevételével kielégíthető szükséglettől az egyéb módszerekkel teljesíthető, kiváltható stb. szükséglet-kielégítés felé.
	Az építtető személyére a hatósági adatok között kérdeztünk, de a közölteket a fenntartók - pénzügyi keret értékelésében is felhasználtuk.

1. Hatósági adatok
	A bekért adatok közül az építéshatóságiak országosan teljes körűek, az 1998. január 1-én hatálybalépett építési törvény alapján közhasználatú épületre 1999. július 31-ig az országban kiadott valamennyi építési-fennmaradási engedélyt tartalmazzák. Az adatközlők a megyei (fővárosi) közigazgatási hivatalok vezetői voltak. Határidőre, hiánytalanul válaszoltak. 
	A közigazgatási hivatalok mint II. fokú építési hatóságok nem rendelkeznek az I. fokon jogerőssé vált engedélyek ilyen adataival. Ezért a 220/1997. (XII.5.) Korm. rendelet szerint elsőfokú építésügyi hatósági feladatokat ellátó jegyzőktől kérték be területükön az adatokat, és azokat továbbították.
A kiküldött kérdőívet és kitöltési útmutatót az 1.1 és1.2 számú táblázat tartalmazza.

táblák jönnek ide

Az országos összesítő táblázatok elemzése
(lásd az 1.3 számú táblázatot)

a.) Az adatszolgáltatók szerinti összesítés

Az összes kiadott építési és fennmaradási engedély száma országosan:	 1702 db

Ebből új épület építési engedélye						   697 db
   - ebből az akadálymentesség a benyújtott terv szerint teljesül		   570 db
   - hatóság intézkedésével teljesül						     32 db
   - nem teljesül								     95 db

Átalakítás, felújítás építési engedélye					     986 db
   - ebből az akadálymentesség a benyújtott terv szerint teljesül		     668 db
   - a hatóság intézkedésével teljesül					       58 db
   - nem teljesül 								     260 db

Fennmaradási engedély							      19 db
   - ebből az akadálymentesség a benyújtott terv szerint teljesül		      16 db
   - nem teljesül								        3 db

b.) Kategóriák szerinti összesítés
Az összes kiadott építési és fennmaradási engedély száma országosan:	   1702 db

I. kategóriában (kifejezetten mozgáskorlátozottakat ellátó, rehabilitáló, oktató, foglalkoztató   stb. intézmények)

A vizsgált időszakban kiadott engedélyek száma összesen: 		40 db
	- ebből új épület (és az akadálymentesség teljesül)		20 db
	- átalakítás (teljesül) 							19 db
	- fennmaradási engedély (teljesül)					  1 db

Az építtetők szerint:
	- állam: 				1 új	2 átalakítás
	- megyei önkormányzat:			-
	- települési önkormányzat:		3 új	4 átalakítás, össz.: 10 db
	- magánszemély:			1 új	-
	- egyéb (egyház, alapítvány stb.):    15 új    13 (+ 1 fennm.):     30 db

Az összes építtetőn belül az állami - önkormányzati 		25 %
magán és egyéb					 		75 %.

II. kategóriában (egyéb egészségügyi és gyermekintézmények, szociális otthon)
A vizsgált időszakban kiadott engedélyek száma összesen:		384 db

	- új épületre kiadott engedély					144 db
	  ebből nem teljesül 8 db (6 %)
	- átalakítás								237 db
	  ebből nem teljesül 47 db (20 %)
(Az építtetők kb. 50-50 %-ban állami és önkormányzati, valamint magán és egyéb.)

III. kategóriában (hatóságok, közszolgáltatók elhelyezésére szolgáló
épület                                                                                                         
A vizsgált időszakban kiadott engedélyek száma összesen:		190 db

	- új épületre kiadott engedély					64 db
	  ebből nem teljesül 7 db (11 %)
	- átalakítás								124 db
	  ebből nem teljesül 26 db (21 %)

IV. kategóriában (oktatási intézmények épületei)
A vizsgált időszakban kiadott engedélyek száma összesen:		182 db
	- ebből új épületben sem teljesül az akadálymentesség 8 esetben (4 %)
	   amelyből 4 állami és önkormányzati beruházás (2 %)
	- az átalakítások 25 %-ában nem teljesült az akadálymentesség

V. kategóriában (kulturális, közművelődési intézmény, könyvtár
múzeum, színház stb.)
A vizsgált időszakban kiadott engedély száma összesen: 			106 db
	- új épületre kiadott építési engedély				  40 db
	  ebből nem teljesül 9 db (23 %)
	- átalakítás								  66 db
	  ebből nem teljesül 16 db (24 %)

VI. kategóriában (egyéb: pl. sport, vendéglátás, kereskedelem stb.)        
A vizsgált időszakban kiadott engedély száma összesen:			800 db
	- új épületre kiadott építési engedély				365 db ?
	  ebből nem teljesül 60 db (16 %)
	- átalakítás								425 db
	  ebből nem teljesül 144 db (34 %)
A hatósági adatok további részletezését lásd a 2. számú mellékletben.

A közigazgatási hivatalok további közlései:
	Néhány hivatal (Főváros, Pest megye, Győr-Moson-Sopron megye) válaszában elemezte is az akadálymentesség helyzetét. Elsősorban ők, de más adatszolgáltató is jelezte a fogalom-meghatározások hiányát, pontatlanságát vagy elavultságát. A szabályozásban keveredik az ellátott feladat és a feladatellátó szerinti megközelítés, az épületre-építményre és a benne elhelyezett használati módra vonatkozó szabályok, azonos fogalmak különböző jogszabályokban mást mást jelentenek.
	A Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal megküldte a megyében még 1997-ben (az akkor hatályos építési törvény és OÉSz alapján) az akadálymentesség témájában lefolytatott célvizsgálatának összefoglalását. Kiemelkedő színvonalú referenciaépületnek minősíti az akadálymentesség tekintetében mind a tervezés, mind a kivitelezés szempontjából a tarjáni DOH-UNGARN egészségügyi gyermekotthont.   Jelezte,  - ahogy  többen mások is - a bevásárlóközpontok, nagyobb üzletek általános problémáját. Az épületbe bejutás rendszerint még akadálymentes. Az üzletekben bent azonban, a lopásokat megakadályozni kívánó akadályok sora, az építészeti kialakítás - pénztárak közötti szűk hely, csak a pénztárak, biztonsági kapuk közötti közlekedésre szorítás stb. - miatt a mozgáskorlátozottak közlekedése szinte kizárt. A gondolák elérhetetlenek. Az áruházak területét csak a biztonsági rendszer megkerülésével tudják elhagyni a kerekes székkel közlekedők. Néhány áruház változtatott ezen a gyakorlaton, de a többség még most is ilyen.
	Többen, legrészletesebben Pest Megye Közigazgatási Hivatala fogalmazta meg kérdésként azt, hogy miért csak az Étv. 31. §-ának (1) és (4) bekezdésében foglaltak teljesítésére vonatkozó adatokat kértük. Amennyiben a csak "részben biztosított", vagy a "részben biztosítható" adatokat is bekértük volna, azok nem szerepelnének a "nem biztosított, nem biztosítható"-nak jelzett épületek  között.
	A Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal az átalakítások között jelzett "az akadálymentesség nem biztosított" indokául azt közölte: "feltehetően tehát ezekben az esetekben úgy ítélte meg az eljáró építésügyi hatóság, hogy az átalakítás, felújítás által érintett kör nem terjedt ki az akadálymentes kialakításra."
	A Békés Megyei Közigazgatási Hivatal - külön kérésünkre - közölte: "Az 1999. évi belvíz és viharkárok helyreállításával kapcsolatban a megyében a munkák jelentős része nem volt építési engedély köteles, az engedély köteles munkák közül két köröstarcsai oktatási intézménynél nem történt az akadálymentesség érdekében a felújításnál változtatás, tekintettel arra, hogy ezen épületeknél a szigetelés javítása érdekében csupán aláfalazási munkák készültek."

2. Tulajdonosok, fenntartók adatai

	A tulajdonosoktól (fenntartóktól) bekért adatokat eleve csak nagyságrendi, összehasonlító adatoknak szántuk, az esélyegyenlőségi tv.-ben 2005. január 1-jéig várható feladatok számszerűsíthető,  lehetőség szerinti objektív felmérésére és bemutatására, továbbá a már megindult folyamatban mutatkozó tendenciák és tapasztalatok megismerésére, az azok alapján leszűrhető következtetések, és szükséges intézkedések érdekében.

Az épületállományra vonatkozóan az adatszolgáltatók  kiválasztásának szempontjai:
  - a területi eloszlás egyenletes legyen,
  - a legtöbb közhasználatú épülettel rendelkező intézményfenntartók minél szélesebb körben  legyenek reprezentálva,
  - a nagyméretű, többszintes épületállományról  minél átfogóbb képet alkothassunk,
  - a sajátos helyzetű települések átlagostól eltérő épületállományát bemutassuk.
   Ez utóbbi körben kiemelt figyelmet szenteltünk annak, hogy a mozgássérültek által az átlagosnál sűrűbben igénybevett gyógyhelyekről, az átlagosnál több műemlék épülettel rendelkező városokról, nem síkvidéki településekről is képet alkothassunk.

A pénzügyi adatokra vonatkozóan az adatszolgáltatók  kiválasztásának szempontjai:

- az épületállományra fent leírt szempontok, 
- továbbá a 2005. január 1-jéig való teljesítés, teljesíthetőség felmérésére
  - a legnagyobb volumenű feladat elé állított fenntartók,
 - a mozgássérültek életfeltételeit és állampolgári jogait minél közvetlenebbül befolyásoló intézményhálózatot (egészségügy, oktatás, közigazgatás) fenntartók, az irányítók és a költségvetést biztosítók adatai,
  - ezenbelül a már eddig teljesített feladatok és a tervezett elképzelések egyaránt       szerepeljenek.

A kiküldött kérdőíveket és a kitöltési útmutatót az 2.1, a 2.2, a 2.3 és a 2.4 számú táblák tartalmazzák.

táblák jönnek ide

Az  országos összesítő táblázatok elemzése

	Az esélyegyenlőségi tv.-ben előírt határidőig, 1999. január 1. - 2005. január 1-ig 6 év áll rendelkezésre, amelyből 1 év már eltelt.  A vizsgálat lezárása időpontjának e szempontból  1999. decembert tekintettük. A számítások alapját  a vizsgálat lezárásakor a kérdezett körből a közhasználatú épületekről beérkezett adatok képezik.

 Országos adatok: ( lásd a 3.1 számú táblázatot)

  - összesen az épületek kb. 18 %-ában biztosított jelenleg  az akadálymentes közlekedés, 81 %-ában nem,
   - a nem biztosítottból kb. 74 %  a biztosítható, 26 % a nem,
   - az összes épülethez viszonyítva a nem biztosítható 21 %.
	Megállapítható, hogy a minisztériumok és az általuk irányított (fejezeti költségvetésükben szereplő) közintézmények vagyonkezelésében lévő, továbbá a megyék tulajdonában, fenntartásában lévő épületeknél jelentős a "nem biztosítható"-nak jelzett arány. A jelenleg nem biztosított 36-36 %-a, az összes épületre vetítve 31-26 %.

Az országos adatok kategóriák szerint:

I. kategóriában - kifejezetten mozgáskorlátozottakat ellátó, rehabilitáló, oktató, foglalkoztató stb. intézmény. Két lényegi megállapítás tehető: feltűnően kevés az ilyen jellegű intézmény, országosan összesen 42 db (bár a közlés hiányosságai folytán az adat jelentősége túl nem értékelendő), a másik azonban annál fontosabb: még a kifejezetten mozgássérültek ellátását szolgáló intézmények között is az épületek 17 %-ában nem biztosított az akadálymentes közlekedés.

II. kategóriában- egyéb egészségügyi és gyermekintézmények, szociális otthon:
                         - az akadálymentesség jelenleg biztosított 26 %-ban, nem biztosított 74 %-ban,
                         - abból továbbra sem biztosítható 21 %, az összes épület 15 %-a.

III. kategóriában - hatóságok, közszolgáltatók elhelyezésére szolgáló épület: 
                           - az akadálymentesség jelenleg biztosított 14 %-ban, nem biztosított
                              86 %-ban!
                           - abból továbbra sem biztosítható 38 %, az összes épület 32 %-a.

IV. kategória      - oktatási intézmények épületei: 
                           - az akadálymentesség jelenleg biztosított 7 %-ban,
                             nem biztosított 93 %-ban!
                           - abból továbbra sem biztosítható 42%, az összes épület 38 %-a!

V. kategória       - kulturális, közművelődési intézmény, könyvtár, múzeum, színház stb:
                           - az akadálymentesség jelenleg biztosított 23 %-ban,
                             nem biztosított 67 %-ban,
                           - abból továbbra sem biztosítható 37 %, az összes épület 28 %-a.

VI. kategória      - egyéb (pl: sport, vendéglátás, kereskedelem stb.)
                           - az akadálymentesség jelenleg biztosított 19 %-ban,
                             nem biztosított 81 %-ban,
                           - abból továbbra sem biztosítható 27 %, az összes épület 22 %-a.

Kirívóan alacsony az akadálymentes épületek aránya:
a III. kategóriában (hatóságok) 14 % és a IV. kategóriában (oktatás) 7 %.

Megkérdezett minisztériumok és költségvetési fejezeteikből finanszírozott közintézmények:
(lásd a 3.2 számú táblázatot)

táblázat kerül ide

	Nem az összes minisztériumot kérdeztük csak azokat, amelyek költségvetési fejezetéből jelentős számú olyan intézményt finanszíroznak, amelyek a fenti I.-VI. kategóriákba tartozó épületekkel rendelkeznek. A MEH-t elsősorban a miniszter alá tartozó Kincstári Vagyon Igazgatóság, mint a kincstári állami tulajdon tulajdonosi jogait gyakorló szerv miatt, illetve a Pénzügyminisztériumot, úgyis mint a költségvetés előkészítéséért felelős minisztériumot.

A fővárosi és a kerületi önkormányzatok tulajdonában, fenntartásában lévő közintézmények
(lásd a 3.3 számú táblázatot)

táblázat jön ide

- A kerületek tekintetében a beérkezett adatokból
					30 %  teljesen hiányzik (7 kerület),
	 				további 13 % részleges adatokat tartalmaz (3 kerület),
	 				csak 57 % tekinthető teljes körű adatszolgáltatásnak.

	A fővárosi önkormányzat határidőben, sürgetés nélkül részletes, összesített anyagot és teljes körű felmérést  küldött, de pénzügyi adatokat nem közölt.
	A táblázatokban és az elemzésben az eltérések a részleges adatszolgáltatásból erednek. A vizsgált körből itt tekinthetők a legkevésbé pontosnak az arányok.

Összesen a közhasználatú épületek kb.
					- 13 %-ában biztosított az akadálymentes közlekedés, és    					   mintegy 84 %-ában nem,
				- a nem biztosítottból kb. 74 % a biztosítható, 22 % a nem,
				- az összes épülethez viszonyítva nem biztosítható kb. 18 %.

Ezen belül a Főváros Önkormányzata egyedül:
				- biztosított 8 %, nem biztosított 82 %,
				- abból biztosítható 100 %.
A kerületi önkormányzatok (a Főváros nélkül)
				- biztosított 15 %, nem biztosított kb. 80 %,
				- abból továbbra sem biztosítható 36 %,
 				  az összes épület 26 %-a.

Feltűnő, hogy egyes kerületekben az összes épületükhöz képest milyen magas az olyan épületek aránya, amelyben az akadálymentesség jelenleg nem biztosított, például
						 III. kerület	97 %,
						VIII.kerület	100 %,
						XI. kerület	91 %,
						XIII. kerület	90 %.
és azok, amelyekben az akadálymentesség továbbra sem biztosítható, például
						XVII. kerület	67 %,
						XXIII. kerület	69 %,
						XI. kerület 	56 %.

Budapesten kiugróan magas a II. kategóriájú (egészségügy, szociális) és a IV. kategóriájú (oktatás) épületek száma, és a II. kategória 18 %-ában, a IV.kategóriában 6 % az akadálymentes épület!

Megyék:
(lásd az 3.4 és a 3.5 számú táblázatokat)

	Valamennyi megye közölt számszerű adatot az épületállományáról.
	A fentiekben  az"országos összesen"  adatokban már ismertetett megállapításokon túl a megyékben
			- akadálymentes az épületek 27 %-a, 73 %-a nem,
			- továbbra sem biztosítható 36 %, az összes épület 26 %-a.
Feltűnően rossz az arány, például
	- Békés megyében: viszonylag nagyszámú épületre vetítve 28 % akadálymentes, 72 %    nem, és    abból 31 % továbbra sem biztosítható, az összes	épület 22 %-a,
	- Csongrádban 34 % akadálymentes, és az összes épület 50 %-ában továbbra sem 	biztosítható az akadálymentes közlekedés,
	- Pest megyében 23 % akadálymentes, és az összes épület 35 %-ában továbbra sem 	biztosítható  az akadálymentesség,
	- Vas megyében 34 % akadálymentes, és az összes épület 39 %-ában továbbra sem 	biztosítható az akadálymentesség.
Ebben a körben is a II. (egészségügy, szociális) és IV. (oktatás) kategória helyzete a legrosszabb.

Megyei jogú városok:
(lásd a 3.6 és 3.7 számú táblázatokat)

A megyei jogú városok önkormányzatainak tulajdonában, fenntartásában lévő épületekben 
		- az akadálymentesség 17 %-ban biztosított, 83 %-ban nem,
		- 17 %-ban továbbra sem biztosítható, ez az összes épület 14 %-a.
	Az I. kategóriába (kifejezetten mozgáskorlátozottakat ellátó, rehabilitáló, oktató, foglalkoztató stb. intézmény) tartozó épületek közül 19 %-ban nem biztosított az akadálymentes közlekedés (4 db).
A legrosszabb a helyzet a IV. kategóriában (oktatás) ahol csak 5 % biztosított, 95 % nem, abból továbbra sem biztosítható 19 %, azaz az összes épület 18 %-a.

Megkérdezett nem megyei jogú városok
(lásd a 3.8 és a 3.9 számú táblázatokat)

A megkérdezett nem megyei jogú városok tulajdonában, fenntartásában lévő épületekben 
		- az akadálymentesség 25 %-ban biztosított, 75 %-ban nem,
		- továbbra sem biztosítható az összes épület 16 %-ában.

[Az egyes  városok népességszáma alapján arra lehet következtetni, hogy a közhasználatú épületek körébe tartozást eltérően ítélték meg az adatszolgáltatók. (Nagyságrendileg nagyjából azonos épület szám tartozna azonos lélekszámhoz.)]

Megkérdezett minisztériumoktól beérkezett adatok: 
(lásd a 3.10 és 3.11 számú táblázatokat)

	Az "A" jelű adatlapon elsődlegesen a tárcáknál az esélyegyenlőségi tv. 29. § (6) bekezdése szerint a törvény kihirdetésekor már meglévő középületek 2005. január 1-jéig való akadálymentessé tételére betervezett összegekről, majd a minisztériumban a megoldást elősegítő programról, szervezetről, végül az Étv.  62. § (5) bekezdése szerinti, a biztonságos és akadálymentes közlekedés megvalósítását célzó programról kértünk felvilágosítást.
	A "B" jelű adatlapon az érintett minisztérium költségvetési fejezetéből finanszírozott közintézmények akadálymentességének helyzetéről kértünk adatokat. A módszer, hasonlóan más megkeresett szervekhez, a minisztériumok esetében is a finanszírozott közintézmények használati módok szerinti csoportosítása volt. Az azonos használati módú intézményeken belül tájékoztatást kértünk a jelenleg már akadálymentes épületek számáról, továbbá kitértünk a jelenleg nem akadálymentes intézményeknél a műszaki megvalósíthatóságra és annak várható idejére is.
Belügyminisztérium (BM)
	A BM 1999. és 2000. évi költségevetése az esélyegyenlőségi tv. 29. § (6) bekezdésének végrehajtására nem tartalmaz előirányzatot, azonban a tervezett új építményeknél és épület-felújításoknál az akadálymentesség biztosítása megtörténik. Ebből adódóan a minisztérium beruházási és felújítási előirányzatainak egy részét - külön ugyan nem számszerűsíthetően - a törvény végrehajtására fordítják.
	A tárca megoldást elősegítő programot tervez, illetve a Fogyatékosügyi Tanácsban való részvétellel működik közre a fogyatékosügyi politikában.
Az Étv. 62. § (5) bekezdése szerinti programot a minisztérium az Országos Fogyatékosügyi Program elfogadása és a végrehajtására kidolgozott középtávú intézkedési terv jóváhagyása után, azok figyelembevételével tervezi elkészíteni. Az előzetes felmérések szerint a program végrehajtásának költsége 1-1,5 Mrd Ft, így a megvalósítás évente 200-300 M Ft előirányzatot igényel (forrását nem jelölte).
	A tárca "B" jelű adatlapot pontos adatok hiányában nem küldött, általános helyzetértékelést azonban adott. Eszerint a minisztériumnál közel 400, nagyrészt államigazgatási funkciót ellátó, ezért a vizsgálat szempontjából a III. kategóriába (hatóság) sorolható épület tartozik a törvény hatálya alá. Az akadálymentes közlekedés jelenleg csak a szóban forgó közintézmények kisebb hányadánál, elsősorban a közelmúltban épített vagy felújított épületeknél biztosított. Az előzetes felmérés eredménye azt mutatta, hogy az akadálymentesség műszakilag csaknem mindenhol biztosítható. Néhány építménynél a műemléki jelleg, illetve a kedvezőtlen adottságok feltehetően költségesebb megoldásokat tesznek szükségessé. A program végrehajtásának ütemezésekor a legnagyobb ügyfélforgalmat lebonyolító épületek akadálymentesítése elsőbbséget kap.

Egészségügyi Minisztérium (EüM)
	2000-ben felújítás jogcímen 100 millió forintot kíván fordítani a meglévő középületek akadálymentességének biztosítására. A tárca megoldást elősegítő programot tervez, emellett részt vesz a Fogyatékosügyi Tanács munkájában. Az akadálymentességi program a tárca területén 1999. december 31-ig elkészül.
	A tárca felügyelete alá tartozó fekvőbeteg ellátó intézményekben különböző színvonalon ugyan, de megoldott az akadálymentes közlekedés. Az egyéb intézményekben különböző szükségmegoldásokat alkalmaznak, a törvényi rendelkezéseknek megfelelő létesítmények megvalósítása igen költséges, egyes helyeken műszakilag nem megoldható. Az igen nagyszámú "egyéb" használati módú intézmény döntő többségében jelenleg ugyan nem megoldott az akadálymentes közlekedés, azonban néhány intézmény kivételével az akadálymentesség biztosításának műszaki feltételei adottak.
	Összességében az EüM által finanszírozott közintézmények többsége jelenleg nem felel meg az akadálymentesség követelményének, az intézmények többsége azonban kevés kivétellel átalakítható, műszakilag az akadálymentes közlekedés biztosítható. Az akadálymentesség megvalósításának pontos időpontja ismeretlen, jelenleg felmérés alatt áll.

Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium (FVM)
	Az "A" jelű adatlapot nem küldte vissza, helyette részletesen kifejtette a tárcának az abban feltett kérdésekkel kapcsolatos álláspontját. Eszerint a tárca a 2000. évi költségvetésben 23 M Ft-ot tervezett a már meglévő középületek akadálymentessé tételének megvalósítására.
A minisztérium mint az Országos Fogyatékosügyi Tanács tagja, részt vesz az Országos Fogyatékosügyi Program kidolgozásában. A program tárcán belüli elősegítése érdekében koordinációs bizottság felállítását tervezik. A biztonságos és akadálymentes megközelíthetőség, illetve használhatóság megvalósítását célzó program beépült az Országos Fogyatékosügyi Program tervezetébe, illetőleg az Országos Fogyatékosügyi Tanács által készített intézkedési tervbe.
	A "B" jelű adatlapon a tárca illetékese III-IV-V-VI. használati módú közintézményeket jelölt meg. Az adatlapok kitöltése során négy lehetséges szempontot vett figyelembe:
az akadálymentes közlekedés biztosított,
nem biztosított, de biztosítható és biztosítását tervezik,
nem biztosított, de biztosítható lenne, biztosítását azonban nem tervezik,
nem biztosított és műszakilag nem is biztosítható.
	Az adatok tanulmányozása során megállapítható, hogy az FVM által finanszírozott nagyszámú, a használati módot tekintve a III. kategóriába (hatóság) tartozó közintézmény döntő többségében az akadálymentes közlekedés jelenleg nem biztosított. Nagyobb azoknak az intézményeknek a száma, amelyekben az akadálymentesség jelenleg ugyan nem biztosított, azonban az akadálymentessé tétel műszakilag megoldható, és annak végrehajtását tervezik is. Ennek időpontja valamennyi érintett közintézmény esetében 2000-től várható. Több olyan intézmény is szerepel az adatlapokon, amelyekben az akadálymentesség műszakilag megoldható lenne, annak megvalósítását viszont nem tervezik. (!)
	A tárca által finanszírozott oktatási intézmények és a hozzájuk tartozó egyéb építmények, valamint az egyéb használati módú intézmények nagyobb részében az akadálymentes közlekedés vagy már jelenleg biztosított, vagy mivel az akadálymentesség műszakilag megoldható, 2000-től biztosítani kívánják.
A tárcához tartozó három kulturális intézmény közül a Magyar Mezőgazdasági Múzeum épülete műemlék, megfelelő átalakítása nem lehetséges.

Ifjúsági és Sportminisztérium (ISM)
	A tárca 1999-ben 8 millió, 2000-ben pedig 50 millió Ft-ot kíván fordítani a meglévő középületek akadálymentességének biztosítására. 2000-ben 40 millió Ft-os beruházással sor kerül a Minisztérium épületének átalakítására és maximális akadálymentesítésére. A Minisztérium a Motiváció Mozgássérülteket Segítő Alapítvánnyal folytatott együttműködés útján, valamint egyik helyettes államtitkárának az Országos Fogyatékosügyi Tanácsban való részvételével működik közre a fogyatékosügyi politikában. Az Étv. szerinti program a tárcánál 1999. december 31-ig elkészül.
	Az ISM a "B" jelű adatlapot pontos adatok hiányában nem töltötte ki, de közölte, hogy átfogó felmérést terveznek a költségvetési fejezetükből finanszírozott ifjúsági és sportlétesítményekben fennálló helyzetről az akadálymentesség tekintetében.

Igazságügyi Minisztérium (IM)
	Az igazságügyi tárca az esélyegyenlőségi tv. 29. § (6) bekezdésében foglaltak végrehajtására a 2000. évi költségvetésben nem tervezett összeget. Az IM-ben megoldást elősegítő program, szervezet létrehozását nem tervezik, az Étv. szerinti program nem készül.
	A minisztérium központi épületébe a mozgáskorlátozottak bejutása biztosított. A Markó utcai, a Fővárosi Bírósággal és az Országos Igazságszolgáltatási Tanács Hivatalával közösen használt épület vonatkozásában a mozgássérültek akadálymentes közlekedésének megoldására a vagyonkezelői jogokkal rendelkező szervezetekkel a minisztérium képviselője felvette a kapcsolatot.
	A büntetés-végrehajtás egészségügyi intézményeiben az épített környezet lehetővé teszi a mozgássérültek akadálymentes közlekedését. A büntetés-végrehajtási intézeteknél a mozgássérültek épületekbe történő bejutása nem megoldott, annak kialakíthatósága, illetve költségeinek felmérése folyamatban van.
	"B" jelű adatlapon közölt adatok alapján megállapítható, hogy jelentős azoknak az intézményeknek a száma, amelyekben az akadálymentes közlekedés jelenleg ugyan nem megoldott, de műszakilag megvalósítható.

Miniszterelnöki Hivatal
	A három épületcsoportban elhelyezett Miniszterelnöki Hivatal több irányból megközelíthető központi épületébe két bejáraton keresztül külső segítség nélkül juthatnak be a mozgáskorlátozottak. A főbejárat utcai frontjánál lévő lépcső miatt az önálló bejutás itt nem lehetséges, az őrszemélyzet segítségével azonban az innen érkező mozgáskorlátozottak is bejuthatnak az épületbe. A negyedik kapu felől az épületen belüli sok lépcső nem teszi lehetővé a segédeszközzel való közlekedést.
	Az ügyfélforgalmat lebonyolító Lakossági Kapcsolatok Főosztályát és annak ügyfélszolgálati irodáját a mozgáskorlátozottak szempontjából legmegfelelőbb helyen, a földszinten helyezték el.
	A Miniszterelnöki Hivatal egyes szervezeti egységeinek otthont adó két másik épületben a Hivatal csak bérlő, rendelkezési joga nincs.
	Az "A" adatlappal kapcsolatban a Miniszterelnöki Hivatal valamennyi kérdésre nemleges választ adott.

Kincstári Vagyoni Igazgatóság (KVI)
	A KVI-nak 420 intézményben kell biztosítania az akadálymentes közlekedés feltételeit. Jelenleg az intézmények mintegy 15%-a felel meg ennek a követelménynek, a többi közintézmény közül pedig csak 123-ban biztosítható az akadálymentesség. Ez azt jelenti, hogy a KVI által finanszírozott közintézmények több mint felében nem lesz megoldott az akadálymentes közlekedés. Ezek többsége műemlék épület, amelyeknél az adottságok és a műemlékvédelmi előírások nem teszik lehetővé az akadálymentes közlekedéshez szükséges műszaki átalakításokat. Az átalakítható intézmények esetében az átalakítás becsült költsége mintegy 1,5 milliárd forint. Ilyen jellegű kiadás az Igazgatóság 2000. évi költségvetésében nem szerepel, ezen kívül 2000. után sem tudja a KVI  a saját költségvetéséből  a szükséges összeget kigazdálkodni.
	A 123 műszakilag átalakítható intézmény akadálymentessé tételének időpontjáról nem kaptunk tájékoztatást.

Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma (NKÖM)
	A minisztérium az 1999. és a 2000. évi költségvetésből egyaránt 20 000 millió Ft-ot tervezett a meglévő középületek akadálymentessé tételére "A mozgássérültek intézményhasználatának elősegítése" című pályázat útján. A tárcánál működik megoldást elősegítő program, emellett az Étv. 62. § (5) bekezdése szerinti program 1999. december 31-ig elkészül.
	A finanszírozott közintézmények többségében - amelyek kulturális, közművelődési, illetve az egyéb kategóriába tartozó intézmények - jelenleg az akadálymentes közlekedés nem biztosított és nagyszámú intézménynél műszakilag nem is biztosítható. A műszakilag biztosítható intézményekben az átalakítás 2000-2001-ben várható.

Oktatási Minisztérium (OM)
	A tárca 2000. évi költségvetésben felújítási célkeret jogcímen 50 millió Ft-ot különített el a meglévő közintézmények akadálymentessé tételére, amely összeg pályázat útján nyerhető el.
	Az Étv. szerinti program a tárcánál 1999. december 31-ig elkészül. Az OM a "B" jelű adatlapot még nem küldte vissza, ezért nincs tudomásunk arról, hogy a minisztérium által finanszírozott közintézményekben milyen mértékben biztosított jelenleg az akadálymentes közlekedés és milyenek a jövőbeni kilátások.

Pénzügyminisztérium ( PM)
	A PM fejezetéhez a PM Gazdálkodó Szervezete, az Állami Biztosításfelügyelet, az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyelet, a Lánchíd Irodaház Gazdasági Igazgatóság, az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal, a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága, a Támogatásokat és Járadékosokat Kezelő Szervezet, valamint a Magyar Államkincstár tartozik. (Az Állami Pénztárfelügyelet a Lánchíd Irodaházban működik, ezért külön adatok nem szükségesek.)
	A meglévő középületek akadálymentessé tételére a fejezethez tartozó szervek közül a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága különített el pénzösszeget a 2000. évi költségvetésből, amely 195 millió Ft-ot kíván fordítani erre a célra. Megoldást elősegítő program, szervezet egyetlen intézményben sem működik, létrehozását nem is tervezik.
Az Étv. 62. § (5) bekezdése szerinti program csak az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyeletnél készült el és egyedül a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága jelezte, hogy 1999. december 31-ig elkészül. A "nem készül" választ adó intézmények a program elkészítése elmaradásának okát nem jelölték meg.
	A PM épületére vonatkozó az Étv. 62. § (5) bekezdésében előírt program nem készül.
A Minisztérium Ügyfélszolgálati Irodája minden fogyatékos állampolgár számára akadálymentesen megközelíthető. A testi fogyatékosok részére külön parkolóhely kialakítása az amúgy is szűkös parkolási lehetőségek miatt nem megoldható. Az épületen belüli átépítést a műemlékvédelmi hatóság feltehetően nem engedélyezné, továbbá az átalakítással járó költségeket a Minisztérium jelenleg nem tudja biztosítani.
	A "B" jelű adatlap szerint a finanszírozott közintézményből 5-ben jelenleg is biztosított az akadálymentes közlekedés, a másik három biztosítását pedig 2000-re tervezik. Ennek alapján megállapítható, hogy a PM által finanszírozott valamennyi közintézményben 2000-re biztosított lesz az akadálymentes közlekedés (bejutás).

Szociális- és Családügyi Minisztérium (SzCsM)
	A Szociális- és Családügyi Minisztérium a 2000. évben mintegy 1,3 milliárd Ft-ot - 300 millió Ft-ot a Fogyatékosok Esélye Közalapítvány, 200 millió Ft-ot a fogyatékosügyi program támogatása, és 836 millió Ft-ot Állami Szociális Intézmények jogcímen - kíván fordítani az esélyegyenlőségi tv. 29. § (6) bekezdésében foglaltak végrehajtására.
	A tárca a Fogyatékosok Esélye Közalapítvány létrehozásával, a Fogyatékosügyi Tanácsban való részvétellel igyekszik közreműködni a fogyatékosügyi politikában.
Az akadálymentességi program keretében a megyei, megyei jogú városi önkormányzatokkal felmérés készül a szociális intézmények építészeti-műszaki állapotáról 2000. augusztus 31-ig. Az Országos Fogyatékosügyi Programmal összefüggő további feladatokról rendelkező 2236/99. (IX.15.)  Korm. határozat értelmében 2000. január 1-től folyamatosan biztosítani kell, hogy minden minisztérium a rendelkezésére álló újonnan induló beruházási költségek 2 %-át saját közintézményeinek akadálymentesítésére fordítsa.
	A finanszírozott közintézményekben - Mozgássérültek Állami Intézete, Reménysugár Habilitációs Intézet, Vakok Állami Intézete, SzFK Idősek Ápoló-Gondozó Otthona, Értelmi Fogyatékosok Rehabilitációs Intézete- az akadálymentes közlekedés vagy már jelenleg is biztosított vagy nem biztosított ugyan, de műszakilag biztosítható. A megoldás tervezett időpontjáról nem kaptunk tájékoztatást.

A megvalósítás tervezett határidejére vonatkozó adatok:

	Minden épület-darabszám szerinti összesítő lapon jeleztük azokat az évszámokat, amelyeket az adatközlők megadtak.
Figyelemmel a 2005. január 1-jei határidőre, a feladat - elméletileg 100 %-os - teljesítése  az 1999-2004. közötti években felel meg a törvény előírásának.
Ehhez képest: többen egyáltalán nem jelöltek meg évszámokat, számottevő a 2005-ös év, mint befejezés, de található 2009-ig, 2007-10-ig, 2000-2010-ig megadott időintervallum is. 100 %-os teljesítési szándékot elenyésző számban jeleztek, az összes épület 21 %-ra jelezték, hogy abban az akadálymentesség műszakilag nem biztosítható, illetve többen kifejezetten azt közölték, hogy a biztosítást nem tervezik (indok nélkül), vagy nem tartják indokoltnak, szükségesnek a biztosítását.

A már meglévő közhasználatú épületek akadálymentessé alakításának érdekében - az állam és az önkormányzatok  részére - előírt program elkészítésére adott válaszok:

                                                                   a program                                    nincs    

				elkészült   1999. dec. 31-ig    nem készül        adat         össz.

					            elkészül

Minisztériumok		      -		        4		        3		      3	         10

Megyék			      -		        8		        3		      8	         19

Főváros és kerületek		      2		        6		        3		    13	         24

Megyei jogú városok		      1		        8		        5		      8	         22

Megkérdezett egyéb városok	       -		        7		        5		      2	         14

Összesen:			      3		       33		      19		     34	         89

A törvényben előírt kötelezettséget várhatóan 
teljesíti:                                36     adatközlő     (40 %)
nem teljesíti:                        53             "           (60 %)
Összes megkérdezett:          89             "         (100 %)

Pénzügyi adatok:

Az 1999-2000-re felhasznált, tervezett, saját és támogatásból származó adatokat az 2. számú melléklet tartalmazza.
E pénzügyi adatoknak csak a bemutatására vállalkozhatott a vizsgálat, további értékelésre, számításra, viszonyításra nem.
A hiányos adatközlésből, a jelzett nagyságrendekből csak kiegészítő információkat szerezhettünk ajánlásaink megfogalmazásához. 

Általánosnak tekinthető az önkormányzatok közlése, mely szerint központi költségvetési (vagy más) támogatás nélkül esélyt sem látnak a feladat teljesítésére. Lényegében (ha jogállásuknál fogva nyilván más megfogalmazásban is, de) ugyanezt jelezték a minisztériumok  és  főként a KVI.

Az adatközlők által követésre, elterjesztésre felajánlott példák: 

- Döntő többségük a nem akadálymentes épületekben egy földszinti hely, ahol az intézmény jellegének megfelelő ellátás, ügyintézés folyhat. Ekkor nem az ügyfélnek kell az épületben ügyeit intézni, ehhez az akadálymentes közlekedés feltételeit biztosítani, hanem az ügyintéző a földszinti  helyiségben fogadja a mozgássérülteket (csak őket vagy általában az ügyfeleket). - Ugyanilyen megoldásokat közöltek pl. rendelőintézet ambulanciájaként.
-"Fejlettebb" forma, ha több igazgatási szervezet tart egy ilyen helyen félfogadást. 
-Sárváron a könyvtár például nem alkalmas az akadálymentes közlekedésre, ezért az idén júliustól a számítógépes nyilvántartásból a mozgássérültek a földszinten kiválaszthatják a kívánt könyveket.
- Az ideiglenes megoldások között az emeletre való feljutást általában a teherlift átalakításával érik el. Ilyen helyeken tűz, áramkimaradás  esetén az épületből való távozást már nehéz megoldani.
- A földszintre bejutás eszköze az időlegesen vagy állandóan alkalmazott mobil rámpa, fadobogó.
- Ritkán, de már előfordulnak korlátliftek - használati tapasztalatuk ellentmondásos. Például a budapesti földalatti állomásán az üzemeltetéshez liftkezelői vizsga kell. Egyébként kulccsal működtethető. Ezzel a lehetőséggel, összesen mintegy 50-en éltek eddig. Segítő liftes alkalmazott sehol sincs.
Az adatközlőktől beérkezett egyéb információkat lásd a 3. számú mellékletben.
Helyszíni vizsgálatok tapasztalatai.
A tapasztalatokat részletesen lásd a 4. számú mellékletben

Miskolc város ajánlatára vizsgáltuk a helyszínen az Önálló Életviteli Központot és a mozgáskorlátozottak egyesületének másik városi irodáját, ahová a város szociális osztályáról jönnek ki az ügyintézők, és kihelyezett ügyfélszolgálatot működtetnek.

A Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium épületét több szempont alapján választottuk bemutatásra: van közvetlen ügyfélforgalma; eredetileg is a mainak megfelelő használati módra épült; jelentős értékű műemlék épület; állami tulajdon és a minisztérium a vagyonkezelője, az építésügy a tárca irányítása alá tartozik. Az épületbe és az ügyfélszolgálatra nehézkesen ugyan, de el lehet jutni akadálymentesen. Az ügyfélhez az ügyintéző szükség esetén lejön. A Kossuth téri főbejárat, kapualj, lépcsőházak és a ház a szintek között nem akadálymentes.
Az Országgyűlési Biztosok Hivatalának épületét azért választottuk ki bemutatásra, mert "szolgáltatása" alanyi jogon bárki által igénybevehető (kötelezően biztosítandó), akár személyes megjelenéssel is; bérelt épület; eredetileg más célokra épült és más célokra átalakított épület; nem műemlék. A bejutás az ügyfélváróhoz mobil rámpán biztosított, az ügyintézők oda mennek a mozgássérült ügyfélhez. Helyhiány miatt a panaszirodán kívüli egyéb ügyfélfogadás a nem mozgáskorlátozottak részére is a panasziroda várójában történik. A panasziroda megközelítése, a további közlekedés a házban nem akadálymentes, az építészetileg nem is biztosítható (vagy csak az épület egy részének elbontásával, a helyére épített új szerkezettel, épületelemekkel és helyiségekkel).
Miskolcon, az FVM és az OBH épületében videofelvételek készültek, megtekinthetők.
A kecskeméti Kodály Zoltán Ének-Zenei Általános Iskola Gimnázium és Zeneművészeti Szakközépiskola fenntartójának korábban azt az ajánlást fogalmazta meg az országgyűlési biztos, hogy mozgáskorlátozott hallgatói számára tegye lehetővé az épületben való akadálymentes közlekedést és ilyen módon érvényesítse a tanuláshoz való jogot. A panasz alapján indult eljárás után megfogalmazott ajánlást elfogadták, a liftet beépítették.

A vizgálat alapján levonható következtetések:

Számszerűsíthető adatok:
	Ha a begyűjtött adatokat az országos adatokra vetítjük, akkor tudunk képet kapni az akadálymentes közlekedés helyzetéről és a feladat nagyságáról. A közhasználatú épületek számát csak becsléssel tudjuk meghatározni, a következők szerint.
	Kiindulásként elfogadjuk, hogy 
-- a községek mindegyikében (átlagosan) közhasználatú épületként átlagosan van legalább
	    1-2 hivatali, közszolgáltató ( például polgármesteri hivatal, rendőrőrs, temető-	  	          ravatalozó)
	    1-2 egészségügyi (például orvosi rendelő, bölcsőde, gyógyszertár)
	    1-2 oktatási (óvoda, iskola)
	    1-2 közművelődési-kulturális ( például könyvtár, művelődési ház, mozi, 	  	           helytörténeti gyűjtemény)
	    2-4 egyéb ( például templom, posta, élelmiszerbolt, egyéb bolt, fodrász, vendéglátó 	           helyiség)
Az összesen 6-12 épület x 2900 község = 		        17 400 - 34 800 közhasználatú épület 

-- a városi jogállású településeken - a községekével azonos, elemi szintű ellátást  feltételezve - van összesen					  	        26 100 - 52 200 közhasználatú épület
(A fenti összesen községi adatból számítva azon arány szerint, hogy a lakosság 40 %-a él községben, 60 %-a városban.)
 
-- a feladatellátás szintjéből következően (egyéb hivatalok, kórházak, szakorvosi rendelők,   szociális intézmények, idősotthonok, kollégiumok, középiskolák, szakoktatás, múzeumok, színházak, fürdő- és sportlétesítmények, nyilvános WC-k, kereskedelem és vendéglátás szélesebb körben stb.) a városi népességre vetítve, kétszeres szorzóval számolva, további
 								     26 100 - 52 200  épület
-- országos intézményhálózat (vagy egyes intézmények), amelyek az előbbi kategóriákba nem sorolhatók, elhelyezkedésük véletlenszerű, nem feltétlen függ a település közigazgatási státusától, pl: sajátos szociális-egészségügyi ellátás épületei, egyetemek, klinikák, mentőállomások, országos múzeumok, műemlékek, régészeti bemutatóhelyek, igazságszolgáltatás, büntetés-végrehajtás, rendőrség, központi közigazgatás, földrajzi adottságoktól függő helyű közigazgatás (vízügy, természetvédelem), határátkelők, bevásárló centrumok,  stb.
							     további mintegy 10 000  épület

	E nagyon durva becslés szerint tehát országosan összesen 80-150 ezer meglévő közhasználatú épülethez viszonyíthatjuk egyrészt az általunk begyűjtött (fenntartók, tulajdonosok stb.) 7230 db-os adatot, másrészt a kb. másfél év alatt kiadott építési-átalakítási engedélyek 1702 db számát.
	Ha a 7230 db épület 82 %-ában nem biztosított jelenleg az akadálymentes közlekedés, és ha ez az arány nagyjából feltételezhető valamennyi épületnél, akkor- a fentiek szerint becsült épület szám alapján -  kb. országosan 64-120 ezer közhasználatú épületben nem biztosított az akadálymentes közlekedés.
Ha a 7230 épület 21 %-ában ez műszakilag továbbra sem biztosítható, akkor  országosan ez kb. 16 800 - 31 500 db közhasználatú épület esetén lehet igy.
	Ha másfél év alatt országosan összesen 1702 db, egy év alatt tehát körülbelül 1130 db új épületre  és átalakításra adtak ki engedélyt, és feltételeznénk, hogy minden új egy régi kiváltására épül,  akkor is 64 ezer épület ilyen ütemben kb. 57 év, 120 ezer kb. 106 év alatt lenne akadálymentes. (Feltéve, hogy az építés megvalósul.)
Ha csak az átalakítások számát vesszük másfél év alatt 986, egy évre kb. 660 db, a 64 ezer épület 97 év, a 120 ezer kb. 182 év alatt kerülne sorra, amennyiben az akadálymentesség minden épületben, 100 %-osan építészetileg biztosítandó (vagy az lehetne).

Az adatszolgáltatás:

	Az országgyűlési biztosok jelentéseikben általában nem részletezik a vizsgálat technikai részleteit, jelen esetben azonban az adatszolgáltatások mikéntje önálló következtetésekre alkalmas, egyebekben pedig kiegészíti a fő kérdésekre adandó válaszokat.

         Fel kell tételezni, hogy
	- azok a tulajdonosok, fenntartók, akik nem is válaszoltak (sürgetésre sem) az országgyűlési biztos ilyen tárgyú megkeresésére, vélhetően nem sorolták (legalábbis eddig) a megoldandó feladataik közé a mozgássérültek akadálymentes közlekedésének biztosítását.
	- Akik válaszoltak, de még épületszámot sem tudtak közölni, valószínűleg meg sem kezdték az Étv. 62. § (5) bekezdésébe foglalt kötelezettség teljesítését, amely szerint a tulajdonukban lévő építményekre programot dolgozzanak ki ez év végéig.
	(További kérdés, vajon mi alapján tervezik évről évre az intézmények, épületek fenntartására, üzemeltetésére a költségvetést, ha még a számukat sem ismerik?)
	- Akik az intézményeik által beküldött kérdőíveket összesítés nélkül, eredetben megküldték, saját adatokkal, mint tulajdonos nem rendelkezhettek (különben nem küldték volna ki a kérdőíveket, hanem maguk válaszoltak volna) és a beérkezett adatokra sem tartottak igényt, csak továbbították (amikor telefonon az összesítést kértük, visszakérték volna a kérdőíveket, mert náluk nem volt), azokat feltehetően még a jelen vizsgálat észlelése sem késztette az év végéig, valamint 2005. január 1-ig előírt feladatok teljesítésének megkezdésére.
         - Akik az akadálymentesség kérdésében nem tudtak nyilatkozni, vagy nem válaszoltak a "biztosítását tervezik (évszám)" rovatra, sem a program elkészítésére, sem az 1999-2000-re vonatkozó kérdésekre, vagyon-nyilvántartással nyilván rendelkeznek, de az akadálymentesség kérdésével még nem foglalkoztak. Többségükről feltételezhető, hogy - ha késve is, de - programot készítenek.
    - Akik minden kérdésre adatot szolgáltattak, a törvényben foglaltak végrehajtását megkezdték.  Rendszerint már 1999-ben is végeztek átalakításokat, és 2000-re (majd tovább is) tervezik.
          - Akik a kérdőíven szereplő adatokon túl is közölték eredményeiket, megküldték a teljes felmérést, saját korábbi vizsgálatuk anyagát, közgyűlési, képviselőtestületi határozatokat láthatóan nem a törvény életbelépésekor kezdték ezt a munkát, lehetőségeik szerint az akadálymentesség biztosítására törekszenek.
	A válaszadás körülményeiből és a beérkezett válaszok színvonalából levont következetések természetesen magukban hordozzák a "más magyarázat" lehetőségét és veszélyét [pl. csak az ügyintéző (és az aláíró?!) nem tulajdonított fontosságot az ügynek stb.], de a legvalószínűbb feltevéseket igyekeztünk megtalálni.
	Az azonban megállapítható, hogy az adatszolgáltatók elvétve szolgáltattak adatot vagyonleltár vagy más ingatlan tulajdon-nyilvántartás alapján, illetve az idézett törvények végrehajtását célzó felmérés alapján.                                                                  
	Fentiek szerint tehát a tulajdonosoktól-fenntartóktól bekért, az ismertetett módon beérkezett válaszok és az országos becsült adatok csak nagyságrendi összevetésre és bizonyos következtetések levonására alkalmasak. Tekintve, hogy a közintézmény, közhasználatú, az intézmény, a lakó-családotthon fogalmakat nem, vagy nem egységesen definiálták a különböző jogszabályokban, ez önmagában sem teszi lehetővé a pontos adatgyűjtést.
A jogszabályokat lásd az 1. számú mellékletben.

A megvalósítás határidejére, az ennek érdekében készítendő programra és a  pénzügyi
kérdésekre beérkezett adatokból levonható következtetések.

	A vizsgálat alapján megállapítható, hogy a megkérdezettek döntő többsége sem határidőben, sem volumenében nem tudja saját eszközeiből biztosítani az épületek  akadálymentességét.
Az 1999. január 1. - 2005. január 1. közötti 6 költségvetési évből 1 év alatt teljesíteni kellett volna a feladatok 1/6-át, vagy ez évben az előkészítést és 2000-ben a feladat 1/5-ét, de műszaki és/vagy pénzügyi okokból ez a többség számára lehetetlen volt.
Általánosnak mondható az a félreértés, hogy a törvényi kötelezettség címzettjeként                    a tulajdonos önkormányzatok saját intézményeiket tekintik kötelezetteknek nem pedig                    önmagukat.
	Még azon adatszolgálatók közül is, akik a kérdőív minden adatát megadták, rendkívül kevesen küldtek a témában járatos szakértők vizsgálatán alapuló és így teljes mértékben mérvadó adatokat. Leggyakrabban az intézményvezető "becsülte meg", hogy lehetséges-e az akadálymentessé tétel. 
	A beérkezett adatok összességéből és az elvégzett számításokból körvonalazható országos "pillanat felvételt" végezetül összevetettük az esélyegyenlőségi tv. 29. §-ának többi, az akadálymentesség kialakítására vonatkozó, határidőt megszabó bekezdésével és az Állami Számvevőszék (Ász) jelentésében foglaltakkal.
	Az esélyegyenlőségi tv. 29. §
(1) bekezdés: "A kihirdetéskor már működő közlekedési rendszereknek, tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek - beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket - fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell a 8. §-ban foglalt feltételeknek megfelelniük.
(2) A törvény 9. §-ában szabályozott közlekedési szállítást végző hálózat kiépítéséről fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig gondoskodni kell.
(3) A fogyatékos személy a 13. §-ban szabályozott speciális oktatásának tárgyi, személyi feltételeit fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig kell megteremteni.
(4) A fogyatékos személy speciális munkahelyen történő foglalkoztatásának 16. § szerinti feltételeit fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig kell megteremteni.
(5) A fogyatékos személyek számára tartós bentlakást nyújtó intézményeket fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig át kell alakítani oly módon, hogy az önálló életvitelre személyi segítséggel képes fogyatékos személyek ellátása kisközösséget befogadó lakóotthonban történjen, továbbá az arra rászoruló súlyos fogyatékos személyek számára humanizált, modernizált intézményi ellátást kell biztosítani.
(6) A törvény kihirdetésekor már meglévő középületek akadálymentessé tételét fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig el kell végezni."
	Az Állami Számvevőszék 1997. májusi Jelentéséből (a tartós szociális ellátást nyújtó intézmények helyzetének és finanszírozásának vizsgálati tapasztalatairól)
 részletek: ".... a már működő intézmények többségében - az épületek adottságai miatt a jogszabályi előírások szerinti feltételek nem teremthetők meg. Számos intézmény régi kastélyban, gazdasági épületben került elhelyezésre, amelyek eleve nem szociális otthoni ellátás céljára és nem a mai elvárásoknak épültek, így funkciójuknak több tekintetben nem felelnek meg..... Az épületállomány esetenként műszakilag is leromlott, átalakításra, felújításra szorul. Előfordul, hogy a folyamatos fűtés nem biztosított, ezért a lakószobák a téli időszakban hidegek, valamint a szigetelés hiánya és a beázások miatt emberi tartózkodásra szinte alkalmatlanok. A személyi felvonóval nem rendelkező emeletes épületekben az akadálymentes közlekedést a gondozottak állapotának "megfelelő szinten" történő elhelyezésével igyekeznek biztosítani."
    Az Ász vizsgálat további adatait lásd ... mellékletben.
	Megállapítható, hogy azonos időszak alatt kell (2005-ig, illetve 2010-ig) az egyes települések és épületek, az otthonok, munkhelyek egyes középületek közötti akadálymentes közlekedést biztosítani, munkahelyeket, intézményhálózatot, ki- és átalakítani. A mozgáskorlátozottakon kivül a más fogyatékkal élők szükségleteinek megfelelő akadálymentességet is ugyanakkor, ugyanezeken a helyeken biztosítani kellene. Megállapítható továbbá, hogy csaknem azonos épületállományra vonatkozó kötelezettségek halmozódnak csaknem azonos tulajdonosi, fenntartói kört terhelően. A szociális, egészségügyi, oktatási épületek tömegét kell - nemcsak az akadálymentesség érdekében, hanem az emberi tartózkodásra való alkalmassá tételük, a bennük elhelyezett funkciók elláthatósága érdekében is - felújítani, átalakítani.
A határidő és a 100 %-os akadálymentessé tétel követelményének teljesítése az előzőekben részletezett adatok fényében önmagában - ha a kötelezetteknek egyéb, ugyanebbe a tárgykörbe tartozó, ugyanilyen erejű kötelezettségeik nem lennének - sem látszik lehetségesnek.

V. Összegzés

A mozgássérültek és az épített környezet viszonyát meghatározó szabályozásban a vizsgálat alapján megállapítható volt a fogalom-meghatározások hiánya, az egyes fogalmak eltérő értelmezése különböző jogszabályokban, a végrehajtást szolgáló jogszabályok hiánya:

     - Nem meghatározott és nem egyértelműen használt fogalmak

	= pl. a közhasználatú épület; közintézmény;
    = a lakóotthon, a családotthon [lakás vagy intézmény, közhasználatú épület. Melyek a    létesítésének, az átalakításának sajátos építésügyi szabályai (lásd még .... számú melléklet)].
    = Az esélyegyenlőségi törvény 5. § (1): "A fogyatékos személynek joga van a számára akadálymentes, továbbá érzékelhető és biztonságos épített környezetre.
       (2) Az (1) bekezdésben foglalt jog vonatkozik különösen a közlekedéssel és az épített környezettel kapcsolatos tájékozódási lehetőségekre."

        (3) Az Országos Fogyatékosügyi Program az alábbiakat tartalmazza:
        "f) a fogyatékos személyek létszámához és társadalmilag elismert igényeikhez igazodva a közlekedési rendszerek (tömegközlekedési eszközök, utasforgalmi létesítmények), a szállítás, az épített környezet átalakításának, valamint a speciális oktatás és speciális foglalkoztatás célállapotban elérendő indokolt mértékének meghatározását;"

           Ezzel szemben az Étv. 31. § 
           "(4) Az építmény kialakítása, felújítása, átalakítása során biztosítani kell:
          c) a mozgásukban korlátozott személyek részére is a közhasználatú építmények esetében a biztonságos és akadálymentes használhatóságot." 
        és az OTÉK-ba foglalt részletszabályok nem értelmezhetők másként, minthogy az átalakításnál a "célállapothoz elérendő indokolt mérték" azonos az új építmények akadálymentességével, vagyis 100 %-os kell legyen.

Az új építmények kialakítására és felújítására-átalakítására vonatkozó kötelezettség azonos módon való szabályozása a teljesíthetetlenséget eredményezi.

         =  A közhasználatú épületek akadálymentessége pincétől a padlásig minden épületrészre,      helyiségre stb-re vonatkozik-e. A mozgássérültek, mint ügyfelek, vásárlók, szolgáltatást igénybevevők vagy mint ezen intézményekben munkavállalók részére biztosítandó-e az akadálymentesség?

- Amennyiben
         = az akadálymentesség 2005. január 1-jére nem biztosított (esetleg egyébként   sem
        biztosítható) azt mely szerv állapítja meg, mi a következménye, és azt ki érvényesíti?

      =  a következmény az intézmény bezárása, a működés megtiltása [lásd pl: 161/1996.  (XI.7.) Korm. r.] hol, milyen formában, ki biztosítja az addig ott ellátott, oktatott, kiszolgált stb. állam
      polgárok részére az általuk igénybeveendő szolgáltatást?

         =  a meglévő épület átalakítással sem tehető akadálymentessé és így kizárt a
         közhasználatból, mi történik (a várható több ezres) épületállománnyal, és arról ki dönt?

 - Az akadálymentessé tétel kötelezettsége 2005. január 1-jére a "már meglévő középületek"-re vonatkozik. A közhasználatúság ennél jóval szélesebb kör. Szankcionálható-e (és mivel) a közhasználatú, de nem közintézmény elhelyezésére szolgáló épület akadálymentesítésének elmulasztása? Mulasztás-e egyáltalán? Lásd pl. templomok, üzletek, szállodák stb.

- Az egy adott közhasználatú épület, építmény felépítéséhez, átalakításához, használati mód megváltoztatásához szükséges különböző hatóságok-szakhatóságok ágazati előírásai egymásnak ellentmondanak, vagy együttes teljesítésük lehetetlen pl.

   = akadálymentesség és különféle biztonsági előírások: tűzvédelem (épület-kiürítés), bankbiztonság, repülőtéri v. egyéb biztonsági kapuk, lábmosó kialakítása az uszodákban, felvonókezelői vizsga (!) a korlátlifthez stb.

- A középületek átalakításának hatósági engedélyezésében nem egyértelmű

       = amennyiben 2005. január 1-ig teljesíthető az akadálymentessé tétel, ezen időpont előtt a nem teljesítés miatt megtagadható-e az átalakításra kért építési engedély? (Ugyanaz nem közintézmény, de közhasználatú épületben?)

      = amennyiben az aktuális felújítás nem érinti a közlekedő rendszereket, (pl. zárófödém, tető stb.) megtagadható-e az engedély?

- A beérkezett adatok és szöveges válaszok, értékelések alapján egyértelmű, hogy az építészeti
  átalakításokat kiváltó megoldásokat már alkalmaznak, és azokra a jövőben is szükség lesz.

    = Amennyiben az egyenértékű eszköz a mozgáskorlátozottak jogai érvényesítésében, nyilván elfogadható és alkalmazható. Amennyiben nem teljes értékű megoldás, de biztonságos, nem sérti az emberi méltóságot és lehetővé teszi az épületben elhelyezett funkció igénybevételét - alkalmazása  megfontolandó, akár ideiglenes jelleggel megengedhető lenne. Annak jogszabályi keretei, amin belül valami elfogadható és alkalmazható, hogy a törvényben előírt abszolút kötelezettséghez képest milyen rész-, helyettesítő-, ideiglenes vagy végleges stb. megoldások fogadhatók el, és azok elfogadására, megállapítására ki és milyen feltételekkel felhatalmazott stb. - hiányoznak.

         =  A bemutatott adatok alapján vélhetően - ha az ütem többszörösen felgyorsul, akkor -                
         sem teljesül, nem teljesülhet országosan 2005. január 1-jére az összes közhasználatú                    
    épület akadálymentessége. Hiányosságként értékelhető, hogy nincs (vagy csak jogszabályellenesen van) lehetőség a határidő differenciálására, előírására a fontosság szerinti fokozatosság  előírására, illetve elfogadására az épületállományon és az egyes épületeken belül az akadálymentesség megvalósítása érdekében.

        = Szükség lenne olyan megoldások kidolgozására és elfogadására (főként a kultúra,   múzeum     színház, műemlékek stb. területén) amely nem az építmények átalakítása, segédszerkezetek beépítése révén kívánja elérni a hozzáférés biztosítását. A virtuális technika, az eszközök fejlettsége és színvonala lehetővé és élvezhetővé teszi az egy helyen tíz gyűjtemény, előadás megtekintését a tíz épület átalakítása és meglátogatása helyett (nem beszélve a tíz gyűjtemény helye között tornyosuló akadályokról). Annak eldöntésére való felhatalmazás, és a döntés keretei, amelyek között a látogathatóság helyett a megtekinthetőséget más módon biztosítják és annak biztosítási kötelezettségének jogszabályi előírása hiányzik.

A közigazgatási hivataloktól beérkezett adatok alapján megállapítható volt, hogy a jogszabályokban mutatkozó hiányosságok a hatósági engedélyezési gyakorlatra is kihatottak, illetve hogy a jogszabályi előírást a jogalkalmazók "felülbírálták".

- Az átalakítások során 263 esetben nem teljesült az akadálymentesség követelménye.

	= Ameddig jogszabály nem teszi lehetővé az akadálymentesség követelményének részbeni megvalósítását, nem rögzíti a műszaki megvalósíthatatlanság esetére a teendőket stb. addig a jogalkalmazó jogszerűen csak elutasító döntést hozhat, amennyiben a követelmény 100 %-ban nem teljesült.

	= A fennmaradási engedély nem adható meg, ha (egyéb feltételek mellett) az akadálymentesség nem biztosított.

- Az új épületeknél 95 esetben nem teljesült az akadálymentesség követelménye. Erre sem műszaki, sem egyéb magyarázat el nem fogadható, az ilyen épületekre kiadott engedélyek egyértelműen törvénysértők.

A vizsgálat alapján megállapítható volt, hogy a mozgáskorlátozottak alkotmányos jogaival kapcsolatos visszásságok régóta fennállnak, folyamatosan keletkeznek, és a hátrányos megkülönböztetésre alkalmas helyzet felszámolása a megindult pozitív folyamatok ellenére lassan, változó színvonalon történik.

A régóta fennálló helyzet történeti állapot, amelyet a fogyatékkal élők alkotmányos emberi jogaival kapcsolatos felfogás fejlődésével és elismerésével párhuzamosan (annak következtében) a többségi társadalomnak kell felszámolnia, megváltoztatnia.

Az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságok a vizsgálat szerint részben az adott kérdés jogi szabályozásának hiányosságaira vezethetők vissza.
Az építési hatóságok eljárása, illetve mulasztása következtében is sérültek a mozgáskorlátozottak alkotmányos jogai valamennyi új közhasználatú épületnél, amelyek építésénél az akadálymentességet nem biztosították.( Az átalakítások hatósági eljárásaiban a visszásság e vizsgálat keretében nem volt tisztázható, a műszaki adottságokra vonatkozó adatokat felülbírálni nem, csak bemutatni tudjuk.)

Az emberi jogok érvényesítésének vizsgálata szempontjából (és nem törvényességi felügyeleti szempontból!) meg kell állapítani, hogy jelen helyzetben  a  jogalkalmazó építési hatóság olyan kérdések eldöntésére kényszerül(het) a jogszabályi hiányosságok folytán, amelyek messze meghaladják döntési kompetenciáját.
Megtagadja-e pl. a hajléktalanszálló kialakításának vagy felújításának engedélyezését, mert az nem elégíti ki az akadálymentesség követelményét, vagy pl. a szeretetszolgálatok ingyenkonyháit ne engedélyezze, mert csak pincehelyiségben tudják azokat elhelyezni, vagy a gyermekotthon tetejét, födémét kicserélni, de ne engedélyezze a templomfelújítást, mert csak lépcsőkön lehet feljutni és műszaki vagy "csak" pénzügyi okokból ezt most kizárt megváltoztatni. 

Az Alkotmány 2, 17, 54, 70/A-D-E-F §-ok érvényesülését, az azokkal kapcsolatos visszásságokat vizsgáltuk a mozgáskorlátozottak és az épített környezet viszonyában. Mindezen felhívott jogok - kiegészítve a 16. § és a 60 § (1)-(2) bekezdéseivel - érvényesíthetősége ütközhet különböző rászorult csoportok között, amely érdekellentét feloldása nem az építési hatóságok feladata.

A vizsgálat megállapította, hogy az Étv. 62. § (5) bekezdésébe foglalt kötelezettséget a megszólítottak többsége nem teljesítette.

Az Országgyűléshez T.1758. szám alatt benyújtott törvénymódosítás tervezete 36. §-ának indoklásából kitűnően az előterjesztő ezt a kötelezettséget a törvényből törölni javasolja, az esélyegyenlőségi törvény előírásaira hivatkozva: 
"Az Étv. 62. §-ának (5) bekezdése előírja, hogy a törvény hatálybalépését követő két éven belül - azaz 2000. január 1-ig - a Kormány az Állam tulajdonában, illetőleg a helyi önkormányzatok a tulajdonukban lévő építményekre programot dolgoznak ki az Étv. 31. §-a (1) bekezdésének d) pontjában, valamint 31. §-a (4) bekezdésének c) pontjában foglaltak megvalósítására. A törvényi előírás alapján - összhangban a hivatkozott törvényhelyek tartalmával - e programban azt kell meghatározni, hogy milyen ütemben alakíthatók át a közhasználatú építmények úgy, hogy a mozgásukban korlátozott személyek részére is biztosított legyen ezek biztonságos, akadálymentes megközelíthetősége és használhatósága.

Az 1998. március 16. ülés napján az Országgyűlés elfogadta a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvényt (a továbbiakban: esélyegyenlőségi törvény). Ez a törvény részletes határidőhöz kötött feladatokat tartalmaz - egyebek mellett - a meglévő középületek akadálymentessé tételére, továbbá meghatározza a fogyatékos üggyel összefüggő feladatok ellátásának intézményrendszerét is. Az esélyegyenlőségi törvény 26. §-a szerint az Országos Fogyatékosügyi Programot az Országgyűlés határozza meg. A program előkészítéséről és az Országgyűlés elé terjesztéséről - a népjóléti miniszter útján - a Kormány gondoskodik. Az említett törvényhely a program tartalmát is előírja, utalva abban - többek között - az épített környezet átalakításának meghatározására is.
Az esélyegyenlőségi törvény részletekbe menő szabályozása - figyelemmel a határidő tekintetében jelentkező ellentmondó rendelkezésre is - indokolja az Étv. 62. §-a (5) bekezdésének hatályon kívül helyezését."

A két törvényben előírtak egyrészt nem csereszabatosak, másrészt a Fogyatékosügyi Program jóváhagyásáról ugyan szintén most dönt az Országgyűlés, de az nem tartalmaz ilyen konkrét kötelezettséget.

 Az Ötv. 1. § (6) bekezdés b) pontja szerint: "A helyi önkormányzat a törvény keretei között:
b) önkormányzati tulajdonával önállóan rendelkezik, bevételeivel önállóan gazdálkodik, az önként vállalt és a kötelező önkormányzati feladatok ellátásáról egységes költségvetéséből gondoskodik... Kiegészítő állami támogatásra jogosult az önhibáján kívül hátrányos helyzetben levő települési önkormányzat;"

A 8. § (1) bekezdései szerint: "A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, .... a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, .... az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.
(3) Törvény a települési önkormányzatokat kötelezheti arra, hogy egyes közszolgáltatásokról és közhatalmi helyi feladatok ellátásáról gondoskodjanak. E kötelezettségek a település nagyságától, a lakosságszámtól, és egyéb feltételektől függően eltérően is megállapíthatók."

A Fogyatékosügyi Program nevének megfelelő mélységben és részletezettséggel fogalmaz, és nem jelent jogszabályi kötelezettséget a helyi önkormányzatokra nézve:

"1. A környezet területén

Az esélyegyenlőségi törvény meghatározza, hogy a fogyatékos személyeknek joga van az akadálymentes, illetve érzékelhető és biztonságos környezetre, mely kiterjed a közlekedéssel, valamint az épített környezettel kapcsolatos tájékozódási lehetőségekre.

- Az épített környezet akadálymentesítése, a fogyatékos személyek igényei szerinti átalakítása 
  érdekében meg kell kezdeni az érvényes építési jogszabályok és szabványok áttekintését, s annak felmérését, hogy azok - közhasználatú építmények vonatkozásában - mennyiben   teljesülnek.

- Az épített környezet akadálymentesítése körében prioritásként kell meghatározni az állami, közigazgatási szervek épületeinek, különösen az egészségügyi, nevelési, oktatási és szociális intézmények teljes akadálymentesség tételét és azokban az információhoz jutást (tájékoztató táblák, hangjelzések stb.). Ennek keretében belül minden minisztérium a költségvetésében rendelkezésre álló újonnan induló beruházási költségének 2 %-át kell a saját közintézményeinek akadálymentesítésére fordítani.

- Minden induló, új állami beruházás esetén (címzett, céltámogatás) a támogatás odaítélésénél kötelezővé kell tenni azt, hogy a létesítendő épület megfeleljen az akadálymentes épített környezet elvárásainak.

- Költségvetési célelőirányzat létrehozása indokolt annak érdekében, hogy az ön- kormányzatok, valamint a civil szféra hasonló jellegű programjai is támogatásra kerüljenek. Ennek keretében a fogyatékos emberek közlekedésének, mobilitásának elősegítése érdekében olyan programok támogatását szükséges biztosítani, melyekben a közlekedést megkönnyítő eszközök, módszerek kialakítására kerül sor (pl.: nyílt felületű műtárgyak felismerése vakok számára, közlekedési lámpák hangjelzéssel történő ellátása, járdaletörések, utcai rámpák stb.).

- A fogyatékos emberek bentlakásos szociális ellátását biztosító intézmények körében fel kell mérni, hogy milyen mozgási lehetőséget biztosítanak azok építészeti adottságai a bentlakó ellátottak számára, s az akadálymentesítés szempontjainak megfelelő pályázati programokat kell kidolgozni és támogatni."

Fentiek alapján megállapítható, hogy az egyes (kötelező vagy önként vállalt) feladatot ellátóknak a meglévő állapotra, az ütemezésre, fedezet-szükségletre stb. vonatkozó felmérése és programja nélkül az országosan - egységesen és/vagy a nivellálás biztosítására - szükséges eszközök felmérése és programozása sem lehetséges.

Kétségtelen, a határidő lejár év végén, de a tömeges nem teljesítés következménye nem a hatályon kívül helyezés kellene legyen. A feladatot el kell végezni, e programok nélkül esélye sincs a teljesíthetőség természetbeni-pénzbeni-időbeni felmérésére.
(Nem beszélve a jogbiztonság alapvető követelményeiről - egy kötelezettségre  vonatkozó jogszabályt akkor lehet hatályon kívül helyezni, ha teljesült vagy kiderült, hogy felesleges, alkalmatlan, már nincs rá szükség, és nem ha nem teljesítik. A jogkövető már teljesített, aki nem, annak már nem is kell.)

A pénzügyi és a program elkészítéséről szóló adatok kiegészítő információk az épületállomány akadálymentességének jelenlegi és jövőben várható helyzete megítéléséhez.
Ezen adatokból az országgyűlési biztos eszközeivel és felhatalmazásának keretei között annak megállapítására szorítkozhat, hogy a mozgáskorlátozottak emberi jogainak érvényesülésében az építésügyi és fogyatékosügyi törvény hatálybalépésekor fennálló állapothoz képest milyen irányú elmozdulás tapasztalható, illetve várható.

A vizsgálat eredetileg arra irányult, hogy a mozgáskorlátozottak emberi jogai érvényesítéséhez szükséges, jogszabályokban megfogalmazott, a többségi társadalomban hátrányos helyzetük kiegyenlítését célzó pozitív diszkrimináció mennyiben érvényesül. 
A vizsgálatban feltárt tendenciák azonban arra engednek következtetni, hogy a mozgáskorlátozottak, mint az etekintetben való esélyegyenlőség alkotmányos, jogi értelemben vett, azonos ismérveket mutató alanyainak csoportján belül is bekövetkezhet (felerősödhet) a hátrányos megkülönböztetés.

A beérkezett adatokból nyilvánvaló, hogy a különböző természeti adottsággal, korú-minőségű középülettel rendelkező települések, különböző nagyságrendű kötelezettséggel terhelt tulajdonosok-fenntartók különböző szinten és ütemben lesznek képesek a követelményeket biztosítani. Bizonyos tekintetben az "olló nyílik", még akkor is, ha egyébként a feladatot azonosan kezelné valamennyi tulajdonos - amint hogy az is látszik, nem kezelik egyformán.
Az Alkotmánybíróság többször rámutatott, hogy "A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni....
.... Az azonos személyi méltóság jogából esetenként következhet olyan jog is, hogy a javakat és esélyeket mindenki számára (mennyiségileg is) egyenlően osszák el. De ha valamely - az Alkotmányba nem ütköző - társadalmi cél, vagy valamely alkotmányos jog csakis úgy érvényesíthető, hogy e szűkebb értelemben vett egyenlőség nem valósítható meg, akkor az ilyen pozitív diszkriminációt nem lehet alkotmányellenesnek minősíteni.
A pozitív diszkrimináció korlátjának a tágabb értelemben leírt, tehát az egyenlő méltóságra vonatkozó megkülönböztetés tilalma, illetve az Alkotmányban pozitívan megfogalmazott alapjogok tekinthetők. Bár a társadalmi egyenlőség mint cél, mint társadalmi érdek, megelőzhet egyéni érdekeket, de nem kerülhet az egyén alkotmányos jogai elé." (9/1990. (IV.25.) AB. határozat) Ebből következően az a pozitív diszkrimináció, amely a mozgáskorlátozottak jogegyenlősége megvalósulásának érdekében az esélyegyenlőtlenségük kiküszöbölését szolgálja - alkotmányos és kívánatos.

A mozgáskorlátozottak közösségén belül azonban "az azonos személyi méltóság jogaiból esetenként következhet olyan jog is, hogy a javakat és esélyeket mindenki számára (mennyiségileg is) egyenlően osszák el" elv alkalmazandó. Olyan szabályozás és végrehajtás, amelynek következtében a mozgássérültek egyes csoportjai, tagjai szerencsésebb lakóhelyük, tehetősebb vagy empatikusabb települési önkormányzatuk stb. révén juthatnak előnyösebb helyzetbe, míg más mozgássérültek tartósan hátrányba, mert ilyen körülményekkel nem rendelkeznek - alkotmányellenes.

Megállapítható tehát, hogy a mozgáskorlátozottak csoportján belül is fenyeget a hátrányos megkülönböztetés, annak függvényében, hogy az általuk igénybeveendő középületek (közhasználatú épületek) tulajdonosai mikor, milyen mértékben tudnak vagy akarnak a törvényekben előírtaknak eleget tenni, feltéve, ha azt nem 2005. január 1-jéig és nem teljes körűen teszik.

A vizsgálat elején feltett kérdésekre adható válaszok:

A mozgássérültek számára az épített környezetben általában nem biztosított az akadálymentesség, ezért az Alkotmány 54 § (1) bekezdésében deklarált jogaikkal összefüggésben visszásság állapítható meg.

Az Alkotmánybíróság 64/1991. (XII.17.) AB határozata szerint: "A méltóság az emberi élettel eleve együttjáró minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. Az egyenlő méltósághoz való jog az élethez való joggal egységben azt biztosítja, hogy ne lehessen emberi életek értéke között jogilag különbséget tenni. Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit. Egyetlen ember élethez való jogáról sem beszélhetünk úgy, hogy ne értenénk bele az élethez s méltósághoz való alanyi jogát. Az államnak az élethez való jogot biztosító kötelezettségei csupán ehhez járulnak, de az szubjektív jogot nem pótolják, s anélkül, tehát csak önmagukban az élő emberekre nézve értelmetlenek is."

Az állam vizsgált intézkedései: 1997. évi LXXVIII. tv. (Étv.)  és az 1998. évi XXVI., az esélyegyenlőségről szóló törvény megalkotása, az akadálymentesség fogalmának törvényben való megfogalmazásával és szellemében Európában élenjáró, az erről szóló Akadálymentesség Európai Eszméje ajánlásainak átvétele. Ugyanakkor a hazai viszonyokra adaptálása és a végrehajtása érdekében tett intézkedések, az érvényesítésükhöz szükséges eszközrendszer nem elégséges és nem hiánytalan. Általuk a mozgássérültek esélyegyenlősége és az épített környezet akadálymentessége - módosítások és kiegészítések nélkül - nem teremthető meg.

A mozgáskorlátozottaknak az emberi méltósághoz való alkotmányos jogaikkal összefüggő visszásságokhoz társul a hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatos visszásság, és fenyeget az egészséges környezethez, a szociális biztonsághoz, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogaikkal összefüggő visszásság keletkezése.

Egyúttal megállapítható, hogy a differenciálatlan, ugyanakkor számtalan területen előírt teljes és egyidejű teljesítési kötelezettség - rövid és középtávon - az emberi élethez és méltósághoz való jog más jogok alá nem rendelhetőségének követelményét sértheti. 

Az intézménybezárások, teljesíthetetlen átalakítási feltételek következtében az egyenlő mértékben rászorult csoportok tagjai és alkotmányos jogaik kerülhetnek esetlegesen hátrányba (különböző fogyatékkal élők - közöttük a mozgáskorlátozottak - az ifjúság, hajléktalanok, öregek stb.).

Sérülhet az épített környezet, amelynek védelmét az Alkotmány 70/D. §-a a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog eszközének tekinti, és amelynek csak egyik - bár legfontosabb - jellemzőjeként kezelhető az akadálymentesség, biztonságosság. A történetileg kialakult, védett építészeti környezet és egyedi értékei az identitáshoz való emberi jog fontos elemei - csak a több szempont összeegyeztethetőségével változtathatók.

A visszásságok visszavezethetők a szabályozás hiányosságaira. Mind ennek következtében, mind a jogszabály be nem tartása miatt mindezen jogokkal összefüggésben megállapíthatók a visszásságok azoknak a hatóságoknak az eljárása vagy mulasztása következtében is, amelyek az új közhasználatú épületek kialakítása esetében nem szereztek érvényt az akadálymentességre vonatkozó előírásnak. (Az átalakítások kapcsán, a kifejtettek szerint ezt sem megállapítani, sem megcáfolni nem volt lehetőség.)

Mindezek eredményezhetik, hogy az állam (egyes szervei) és az önkormányzatok (és szerveik) közszolgáltatási feladataikat nem, vagy nem a törvényekben előírt módon és mértékben teljesítik, ezzel visszásságot okozva a mozgáskorlátozottak fent részletezett alkotmányos emberi jogaiban.

V. Ajánlások

A jelentésben foglalt megállapítások alapján a mozgáskorlátozottak alkotmányos emberi jogainak érvényesülése és védelme érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. § (1), 21. § (1) bekezdés és 25. §-ában biztosított jogkörömben a következő ajánlásokat teszem.

Kezdeményezem, hogy a szociális és családügyi miniszter vizsgálja felül az esélyegyenlőségről szóló törvény, a közhasználatú épületekben nyújtandó különböző szociális szolgáltatások szabályainak az akadálymentességre vonatkozó szakaszait, gondoskodjon a fogalom-meghatározások kiegészítéséről, egységesítéséről. Kezdeményezze, illetve intézkedjen az ütemezett, teljesíthető volumenű és határidejű feladatellátást szolgáló módosításokról.

Kezdeményezem, hogy földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter valamint a szociális és családügyi miniszter harmonizálják az épített környezet akadálymentességére vonatkozó előírásokat, fogalomhasználatot, és kezdeményezzék az ahhoz szükséges jogszabály-módosításokat.

Kezdeményezem, hogy a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter vizsgálja felül az akadálymentességnek az új épületek kialakítása és az átalakítások-felújítások esetén alkalmazandó azonos szabályait. Gondoskodjon az átalakítások-felújítások, használati mód változás esetén kívánatos és elfogadható feltételek és megoldások kereteinek az adottságokat figyelembe vevő megfogalmazásáról.

Kezdeményezem, hogy az igazságügyi miniszter gondoskodjon a különböző tárcákhoz tartozó hatóságok, szakhatóságoknak a vizsgált kérdést szabályozó ágazati előírásai, a kötelező szabványok stb. egyöntetű fogalomhasználatáról, az egymásnak ellentmondó vagy egymást kizáró szabályok harmonizálásáról.

Kezdeményezem, hogy a nemzeti kulturális örökség minisztere gondoskodjon a műemlékek akadálymentessé tételéhez szükséges szakmai szempontrendszer megfogalmazásáról; keretjelleggel és/vagy egyedileg a közhasználat, az igénybevétel megtekinthetőség más módjának meghatározásáról. Kezdeményezze ezen kivételes szabályok illesztését és alkalmazhatóságát az esélyegyenlőség és akadálymentesség biztosításáról szóló általános szabályok mellett.

Kezdeményezem, hogy a szociális és családügyi miniszter és a pénzügyminiszter gondoskodjon az akadálymentesség kialakításához szükséges pénzügyi eszközök szabályainak megalkotásáról és a költségvetésbe való előterjesztéséről. A szabályok kialakítása úgy történjen, hogy az célravezető, átlátható és kiszámítható, a mozgáskorlátozottak összességét segítő, egyben a körülményeikben meglévő különbségek kiegyenlítését szolgáló legyen.

Felkérem a közigazgatási hivatalok vezetőit, hogy felügyeleti jogkörükben eljárva az új közhasználatú épületek építési engedélyei közül vizsgálják meg mindazokat, amelyekben az akadálymentességet nem biztosították. A jóhiszeműen szerzett jogok tiszteletben tartásával járjanak el a körülményektől függően még lehetséges intézkedések érdekében. Gondoskodjanak róla, hogy a jövőben ilyen épületekre sem építési, sem fennmaradási engedélyt ne adjanak ki az építési hatóságok.

Budapest, 1999. november 22.

Gönczöl Katalin