OBH 277/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert közlekedési balesete ügyében az intézkedő rendőr által felvett helyszínrajz adataira tekintettel, közlekedési szabálysértés miatt - véleménye szerint alaptalanul - elmarasztalták. A bejelentés alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet
a közúti közlekedés szabályairól
29. § (1) Aki járművel irányt változtat (terelővonalat, az úttest szélét vagy képzeletbeli felezővonalát átlépi, forgalmi sávot változtat, másik útra bekanyarodik, főútvonalról vagy szilárd burkolatú útról letér stb.) köteles az azonos irányban vagy szemben haladó, irányt nem változtató járműveknek elsőbbséget adni.

17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet egyes szabálysértésekről
51. § Aki a közúti közlekedés szabályait - a 43-50. § -ban meghatározott eseteken kívül - megszegi, tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

Áthaladási elsőbbség és előzés szabályának durva megszegése
46. § Annak a járműnek a vezetője, aki az áthaladási elsőbbségre vagy az előzésre vonatkozó szabályokat durva módon megsérti, húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
69. § (3) A másodfokú szabálysértési hatóság az első fokú határozatot
a) helybenhagyja;
b) megváltoztatja;
c) hatályon kívül helyezi és az eljárást megszünteti, vagy új eljárást rendel el, illetőleg más megfelelő intézkedést tesz.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1997. március 19-én személygépkocsijával Székesfehérvár külterületén, egy gyér forgalmú útvonalon közlekedett. Amikor a haladási irányához képest az úttest baloldalán lévő diszkont áruház bejáratához ért, balra kanyarodott. A vele szemközti irányból érkező másik személygépkocsi - amelyet H.P. vezetett - beleütközött a panaszos gépkocsijába. Mindkét jármű megrongálódott, személyi sérülés nem történt. A gépkocsivezetőknek utasaik nem voltak, kívülálló tanú nem látta a balesetet. Az úttest nedves, csúszós volt.
	A gépkocsivezetők nem tudtak megállapodni a felelősség kérdésében. A panaszos állítása szerint a baleset oka az volt, hogy a szemből érkező jármű a megengedettnél nagyobb sebességgel jött. H.P. szerint a panaszos eléje kanyarodott és a balesetet fékezéssel sem tudta elkerülni. A panaszos rendőri intézkedést kért. A helyszínelést végző rendőr a panaszos felelősségét állapította meg.
	A panaszos kérte a helyszínelést végző rendőrjárőrt, hogy rögzítsék a másik gépkocsi kb. 20 méter hosszú féknyomait, amely véleménye szerint bizonyítaná a sebességtúllépést. A helyszínrajz féknyomokat nem tartalmaz. 
	A Székesfehérvári Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság, tárgyalás tartása és a felek meghallgatása után a panaszost elmarasztalta és a KRESZ 29. § (1) bekezdésébe ütköző és a 17/1968. (IV.14.) Korm. rendelet 51. § szerint minősülő közúti közlekedés szabályainak megsértése szabálysértés miatt 5000 forint pénzbírsággal büntette. 
	A panaszos fellebbezésére II. fokon eljáró Fejér megyei Rendőrfőkapitányság az 1968. évi I. törvény 69. § (3) bekezdés b) pontja alapján az I. fokú határozat minősítését megváltoztatta. A cselekményt a 17/1968. (IV.14.) Korm. rendelet 46. § szerint minősülő áthaladási elsőbbség szabályainak durva megszegése szabálysértésnek minősítette és a pénzbírságot 15000 forintban állapította meg.
	A panaszos 1998. január 5-én részletfizetési kérelemmel fordult a szabálysértési hatósághoz. Kérelmének helyt adtak, a bírságot öt részletben befizette.

A vizsgálat megállapításai:
	A Fejér megyei Rendőrfőkapitányságtól beszerzett szabálysértési iratok vizsgálata alapján a következőket állapítottam meg:
	 A panaszos az 1997. július 30-án tartott tárgyaláson elmondta, hogy látta a vele szemközti irányból érkező gépkocsit, de úgy ítélte meg, hogy még biztonságosan be tud kanyarodni. Ekkor a másik jármű 80-100 méterre lehetett tőle. A kanyarodás megkezdése után, amikor már az úttest menetirány szerinti baloldalán volt, látta, hogy a másik gépkocsi már neki fog ütközni. Ekkor nem adott gázt, hanem megállt. Véleménye szerint a másik gépkocsi olyan gyorsan jött, hogy mindenképen nekiütközött volna.
	A szabálysértési hatóság az eljárás és a felelősség megállapítása során a hatályos jogszabályok alapján járt el. Az irányt változtató vagy kanyarodó jármű elsőbbségadási kötelezettsége olyan, kivételt nem ismerő szabály, amelynek megsértése súlyosan veszélyezteti a közlekedés résztvevőinek biztonságát. 
	A Legfelsőbb Bíróság 6/1998. számú Büntető Jogegységi Határozatában megállapította, hogy "a közúti közlekedés szabályai szerint elsőbbségadásra kötelezett általában akkor is felelősséggel tartozik az elsőbbségadási szabályok megszegéséért, ha az elsőbbségre jogosult a megengedett sebességet túllépte. Kizárhatja a felelősségét, ha az elsőbbségadási kötelezettsége szempontjából jelentős körülményeket az elsőbbségre jogosult szabályszegése következtében nem észlelhette, vagy ha e körülményekre nézve az elsőbbségre jogosult megtévesztette." Mivel a panaszos észlelte a szemből érkező járművet és annak sebességét is felbecsülhette, így a felelősségének megállapítása szempontjából közömbös volt a másik jármű sebességének mértéke.
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 1999. november 11.

Gönczöl Katalin