OBH 276/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert négy éven keresztül nyomozást folytatott ellene a rendőrség, annak ellenére, hogy állítása szerint nem követett el bűncselekményt. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

Alkalmazott jogszabályok:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
329/A. § (1) Aki az irodalmi, tudományos vagy művészeti alkotás szerzőjének a művén, előadóművésznek az előadóművészi teljesítményén, hangfelvétel előállítójának a hangfelvételén, rádió- vagy televízió-szervezetnek a műsorán, illetőleg film előállítójának a teljesítményén fennálló jogát haszonszerzés végett, vagy vagyoni hátrányt okozva megsérti, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a szerzői vagy szomszédos jogok megsértését
c) üzletszerűen
követik el.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
68. § (1) Ha a bizonyítandó tény megállapításához vagy megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, szakértőt kell igénybe venni.
77. § (1) Ha az eljáró szakértőtől kért felvilágosítás vagy a szakvélemény kiegészítése nem vezetett eredményre, vagy egyéb okból szükséges, kérelemre vagy hivatalból más szakértőt kell kirendelni.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, ezt követően a megyei főügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja; egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig hosszabbíthatja meg.
145. § (1) A nyomozó hatóság az iratokat a nyomozás befejezésének közlésétől számított nyolc napon belül megküldi az ügyésznek.
(2) Az ügyész az ügy iratait harminc napon belül megvizsgálja, és ennek eredményéhez képest
a) vádat emel,
b) pótnyomozást rendel el,
c) a nyomozást felfüggeszti,
d) a nyomozást megszünteti.
(3)
(4) A (2) bekezdésben megjelölt határidőt az ügyészség vezetője kivételes esetben harminc nappal meghosszabbíthatja.

156. § (2) Az ügyész pótnyomozást rendelhet el, ha
a) a tényállás nincs kellően felderítve,

7/1989. Legf. Ü. utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról
A vádjavaslattal megküldött ügyek felügyelete
43. § (1) Az ügyész a nyomozás iratait elsősorban a vádemelésre alkalmasság, illetve a pótnyomozás szükségessége szempontjából vizsgálja. Különösen vizsgálja, hogy
a) az elkövetett bűncselekmény tényállásának alapos felderítése és bizonyítása megtörtént-e,
b) felderítették-e a bűncselekményt és az elkövető társadalomra veszélyességének megítéléséhez szükséges, továbbá a büntetés kiszabása szempontjából jelentőséggel bíró tárgyi, személyi körülményeket,
c) a bizonyítási eszközök beszerzése során megtartották-e az azokra vonatkozó törvényes rendelkezéseket, utasításokat, nem történt-e olyan eljárási szabálysértés, amely az ügy elintézésére lényegesen kihat,
d) nem korlátozták-e törvénytelenül a gyanúsított és a védő jogait, foganatosították-e a védekezésre figyelemmel szükséges intézkedéseket.
46. § (1) A pótnyomozás elrendeléséről szóló határozatban az ügyész megjelöli azokat az okokat, melyek a Be. 156. § (2) bekezdése alapján a pótnyomozást indokolttá és szükségessé teszik. A pótnyomozás során teljesítendő nyomozási cselekmények lefolytatására - a szükséges részletezéssel - külön átiratban ad utasítást a nyomozó hatóságnak.

1993. évi XXXI. törvény az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény és az ahhoz tartozó nyolc kiegészítő jegyzőkönyv kihirdetéséről
6. Cikk - Tisztességes tárgyaláshoz való jog
1. Mindenkinek joga van arra, hogy ügyét a törvény által létrehozott független és pártatlan bíróság tisztességesen nyilvánosan és ésszerű időn belül tárgyalja, és hozzon határozatot polgári jogi jogai és kötelezettségei tárgyában, illetőleg az ellene felhozott büntetőjogi vádak megalapozottságát illetően. 

Megállapított tényállás:
	A panaszos és felesége 1993. áprilisában Dél-Buda Képújság néven kábeltelevíziót működtettek Budapesten, a X. kerületben, majd a XIV. kerületben is. Tevékenységüket 1994. októberéig folytatták, anélkül, hogy a kábeltelevízió működtetéséhez szükséges engedélyekkel rendelkeztek volna.
	A Best Hollyvood Kft. feljelentése alapján a BRFK X. kerületi Rendőrkapitánysága 1994. szeptember 14-én, 3726/1994. számon büntetőeljárást indított a panaszos és társai ellen a Btk. 329/A. § (1) bekezdésébe ütköző és a (2) bekezdés szerint minősülő szerzői és szomszédos jogok megsértése bűntett elkövetésének alapos gyanúja miatt.	
	A nyomozás során megállapították, hogy a Dél-Budai Képújságot nem jegyezték be a cégbíróságon és az adóhatóságnál sem vették nyilvántartásba. A gyanúsítottak nem kötöttek szerződést a Szerzői Jogvédő Hivatallal és nem rendelkeztek a Művelődési és Közoktatási Minisztérium stúdió alapítására jogosító engedélyével sem. A megvásárolt videofilmek másolatait díjazás ellenében más kábeltelevízióknak tovább adták és ezzel a videofilmek jogtulajdonosainak vagyoni hátrányt okoztak. 
	A BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjének tájékoztatása szerint a panaszost valamint a gyanúsítottak védőjét minden esetben értesítették a velük szemben foganatosított nyomozati cselekményekről. A panaszos akadálytalanul megismerhette az ellene folytatott nyomozás adatait, maradéktalanul élhetett jogorvoslati és indítványtételi jogaival.
	A X. kerületi Rendőrkapitányság a nyomozást 1995. július 14-én vádemelési javaslattal fejezte be és a nyomozati iratokat a Budapesti X-XVII. kerületi Ügyészségnek megküldte.
	Az ügyészség 1995. december 21-én a nyomozás kiegészítését rendelte el. A rendőrség az ügyészi határozatban foglaltakat teljesítve 1996. január 15-én ismételten elküldte a nyomozás anyagát az ügyészségre. A Budapesti X-XVII. kerületi Ügyészség 1996. június hónapban újabb szakértő kirendelése céljából pótnyomozást rendelt el. Az igazságügyi szakértői vélemény elkészülését követően, 1997. január 24-én a panaszos és felesége elleni vádemelési javalattal újra megküldték az iratokat az ügyészségnek.
	 A Budapesti X-XVII. kerületi Ügyészség, 1997. október 10-én, arra hivatkozva, hogy a két szakértői vélemény között ellentmondás van és annak feloldása a tényállás tisztázásához szükséges, ismét pótnyomozást rendelt el. A pótnyomozást elrendelő határozatban foglaltak teljesítése után 1998. február 13-án a nyomozás anyagát megküldték az ügyészségnek.
	A Budapesti X-XVII. kerületi Ügyészség 1998. július 3-án kelt, B. X. 2684/1994. számú vádindítványában húsz rendbeli szerzői és szomszédos jogok megsértésével vádolta meg a panaszost és feleségét.	

A vizsgálat megállapításai:
	A sérelmezett eljárás vizsgálata érdekében a BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől kértem tájékoztatást.
	Vizsgálatom nem terjedt ki a panaszos beadványának arra részére, amelyben az ellene folytatott büntetőeljárás megalapozatlanságára hivatkozik és a feljelentő elfogultságára, valamint a szakértői vélemény hibáira utal. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Mindezekre tekintettel csak a nyomozás elhúzódásának indokoltságát vizsgáltam meg.
	A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) 131. § (3) bekezdése szerint a nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, ezt követően a megyei főügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja; egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. 
  	A rendőrség az ügy érdemi nyomozását tíz hónappal az elrendelést követően befejezte. A nyomozás időtartamát a bizonyítás bonyolultsága, a panaszos vállalkozásának kiterjedt kapcsolatrendszere, a megkeresett filmforgalmazóktól és kábeltelevízióktól az információk beszerzésének elhúzódása indokolta. A nyomozás terjedelmére jellemző, hogy az ügy iratai kb. 800 oldalt tettek ki. A vádemelési javaslattal befejezett nyomozás iratait az ügyészség öt hónap múlva küldte vissza a rendőrségre a nyomozás kiegészítésére vonatkozó utasításokkal. Az utasításban foglaltakat három hét alatt végrehajtották. Ezt követően újabb öt hónap múlva rendelkezett az ügyészség a pótnyomozás elrendeléséről, másik szakértői vélemény beszerzéséről. A szakértői vélemény elkészítése több hónapot vett igénybe, az iratokat csak ezután - 1997. január 24-én - küldték el az ügyészségre, ahonnan kilenc hónap múlva kapták vissza ismételten az iratokat. Az újabb pótnyomozási határozatban foglaltaknak négy hónap alatt tettek eleget.
	A rendőrség részéről az ügy nyomozásával összefüggésben indokolatlan időhúzás nem volt megállapítható. A nyomozás első ízben történt lezárását követően az ügy iratai hosszú ideig a kerületi ügyészségen, illetve a nyomozás elrendelését követő egy éven túl, több alkalommal a Legfőbb Ügyészségen voltak, a nyomozás határidejének meghosszabbítása érdekében. Az a körülmény, hogy a vádemelési javaslattal átadott ügyben az ügyészség több hónapig - 1995-ben és 1996-ban öt-öt hónapig, 1997-ben kilenc hónapig - nem hozott határozatot, sértette a Be. 145. § (2) bekezdését, amely szerint az ügyész az ügy iratait harminc napon belül megvizsgálja, és ennek eredményéhez képest vádat emel vagy pótnyomozást rendel el, illetve egyéb határozatot hoz. A határidő kivételes esetben és csak harminc nappal hosszabbítható meg.
	A nyomozás több mint négy évig tartó elhúzódása - az ügy későbbi kimenetelétől függetlenül - sértette a panaszosnak az 1993. évi XXXI. törvényben kihirdetett, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény 6. cikkében megállapított jogát ahhoz, hogy ügyét a bíróság ésszerű időn belül megtárgyalja, és abban határozatot hozzon az ellene felhozott büntetőjogi vádak megalapozottságát illetően. 
	A fentiekkel összefüggésben, az eljárási szabályok sérelmén kívül, a jogállamiság és annak nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság keretébe tartozó tisztességes eljárás sérelme miatt az alkotmányos visszásság megállapítható.
	Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a fővárosi főügyésznek, hogy a hasonló mulasztások elkerülése érdekében tegye meg a hatáskörébe tartozó, szükséges intézkedéseket.
	Intézkedéseiről, illetve az ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról az ajánlás kézhezvételét követő harminc napon belül adjon tájékoztatást.

Budapest, 2000. május 28.

Gönczöl Katalin