OBH 9329/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Valach Adrien

Az eljárás megindulása

Két névtelen bejelentés alapján indítottam  hivatalból vizsgálatot fogyatékosokat ápoló otthonokban.

Az egyik panaszos a Fővárosi Önkormányzat Fogyatékos Otthonában Tordason tapasztalt embertelen és lelketlen bánásmódot sérelmezi. Panaszához  mellékelt egy újságcikket, mely a Népszabadság 1996. február 10-i számában jelent meg és a tordasi otthonban észlelt gazdálkodási problémákkal továbbá a bánásmóddal, ellátással, ápolással és gondozással kapcsolatos visszásságokkal foglalkozott. Panaszos azt írta, hogy több mint tíz éve gondozzák az otthonban a gyermekét és személyes tapasztalatai alapján megerősíti az újságcikkben leírtakat. Névtelenségét azzal indokolta, hogy gyermekét félti az esetleges retorzióktól.

A másik panaszos gyermekét évek óta a Tokaj Városi Önkormányzat Egészségügyi Gyermekotthonában gondozzák. Látogatásai alkalmával azt tapasztalta, hogy gyermeke lefogyott, ruhátlan, egyébként is sok gyermek mezítláb van az épületben és az udvaron. Tudomása szerint az intézményt a közelmúltban átszervezték és a városi önkormányzat még kevesebb támogatást ad. Szeretne információt kapni arról, hogy a befizetett térítési díjakat és a zsebpénzt hogyan használják föl. Névtelenségét ő is gyermekének védelmével indokolta.

A Népszava 1996. július 31-i számában jelent meg egy aszódi lakos levele, aki egy - 1994-ben a Nők Lapjában megjelent - cikkre hívta föl a figyelmet, amely a polgárdi gyermekotthonban történt járványról és az ottani tarthatatlan állapotokról tudósított. 

A két panasz és az említett újságcikkek azonos problémát vetnek föl a fogyatékos otthonokban folyó ápolással, gondozással kapcsolatban, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993:LIX. tv. (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) és (2) bekezdése alapján a Tokaj Városi Önkormányzat Egészségügyi Gyermekotthonában, a Fővárosi Önkormányzat Fogyatékosok Otthonában Tordason valamint a Fejér megyei Egészségügyi Gyermekotthonban Polgárdiban vizsgálatot indítottam. A vizsgálat az intézetek dokumentációinak, szabályzatainak áttekintésével, helyszíni szemlével, az intézetek dolgozóival és gondozottaival folytatott interjúkkal történt. A helyszíneken fényképfelvételeket is készítettünk.

A megállapított tényállás

I. Tokaj Városi Önkormányzat Egyesített Népjóléti  Intézmény Gyermekotthona (1996. november 18-19.)

A Tokaj városban működő egészségügyi gyermekotthont 1974. július 1-jén a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Tanács alapította. Az otthont 1986. január 1-jével adták a Tokaji Városi Tanács kezelésébe. Tokaj Város Önkormányzata 1996. április 3-án intézményeinek összevonásáról döntött,  létrehozva - többek között - az Egyesített Népjóléti Intézményt. Ennek egyik szakmailag önálló tagintézménye a gyermekotthon. A gyermekotthon alaptevékenysége az összevonás előtt a  szellemi és testi fogyatékos gyermekek ápolása, gondozása, szellemi képességük fejlesztése volt. Az Egyesített Népjóléti Intézmény alapfeladatai között szerepel "az ápoló-gondozó otthoni és rehabilitációs intézményi ellátás" valamint a "fogyatékosok ápoló-gondozó otthonaiban történő ellátás" szakfeladat is.

Az Egyesített Népjóléti Intézmény létrehozásának indoka a polgármester tájékoztatása szerint az 1996. évi költségvetés tervezésekor jelentkező mintegy 105 millió forintos forráshiány volt. Emiatt a képviselő-testület 1995. decemberében  megbízta az Excellence RT-t a város intézményhálózatának átvilágításával. Ekkor felmerült annak a lehetősége is, hogy az otthont átadják megyei önkormányzati fenntartásba. Ezt a képviselő-testület attól való félelmében, hogy a megyei önkormányzat az otthon bezárásával, a gondozottak más intézetekben való elhelyezésével látná el a feladatot és így több, mint száz munkahely szűnne meg a településen, elvetette. Tokajban 31 %-os a munkanélküliek aránya.

Az említett RT javaslata alapján döntött a testület arról, hogy négy intézményi szintet hoz létre, melyek egyike az említett egészségügyi, népjóléti szint. Az intézmények gazdálkodását a Városi Kincstár bonyolítja. Az intézmények dolgozói létszámát csökkentették, hatvanhárom fő távozott, mely a teljes közalkalmazotti létszám 11-12%-a. Az RT megállapításai szerint a gyermekotthonban a nem szakmai alkalmazottak száma hatvankilenc fő volt, az összes alkalmazottak 52%-a. A munkaviszony megszüntetés az intézetben összesen huszonkét fő technikai dolgozót érintett. Az átszervezés eredményeként 1996. augusztusára nullszaldós lett az önkormányzat költségvetése. 

Az otthon vezetése a vizsgálat idején "átmeneti" állapotban volt. A korábbi - orvos képesítésű - igazgató vezetői megbízása az Egyesített Népjóléti Intézmény létrehozásával megszűnt. Ekkor betegállományba került, a vizsgálat idején pedig szabadságát töltötte. A polgármestertől kapott információk szerint közalkalmazotti jogviszonyának megszüntetése - közös megegyezéssel - most van folyamatban. Korábban több alkalommal folyt ellene fegyelmi eljárás és meg is állapították fegyelmi felelősségét. (1984. november 26-án a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Tanács VB. Egészségügyi Osztályának vezetője két évre meghatározott kedvezmények csökkentése és megvonása fegyelmi büntetésben részesítette gazdálkodási szabálytalanságok miatt. 1986. szeptember 5-én a BAZ Megyei Tanács VB. Egészségügyi és Sport Osztályának vezetője a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányságon feljelentést is tett, melynek eredményéről további információt nem kaptunk. 1992-ben a Városi Önkormányzat ismételten fegyelmi eljárást indított  az igazgató ellen az otthonban végzett gazdasági és pénzügyi ellenőrzések megállapításai alapján. Különböző gazdasági szabálytalanságok miatt állapították meg ismét felelősségét és megrovás fegyelmi büntetésben részesítették.)

A gyermekotthon a mintegy ötezer lakosú Tokaj város főutcáján található, kb. 500 m-re a városka szépen kiépített - sétáló utcává alakított - központjától. Az épület együttes a XV. és XVI. században pálos rendi kolostornak épült. Külseje ennek megfelelő, az utcai front földszinti ablakain rács, a mellékutca és a szomszédos telkek felől pedig magas, téglából rakott és bevakolt kerítés, amely mögé ily módon nem lehet belátni. Bejárat a mellékutcáról, a kapu mellett meglehetősen rossz állapotban lévő tábla hirdeti, hogy látogatási idő minden hónap első vasárnapján. Ezzel szemben a kapu tárva-nyitva. Az otthon belső udvarai betonozottak, a játszótérnek kijelölt, ám szemlátomást nem használt - gyommal és mohával benőtt - kb. 50 négyzetméternyi terület is. A beton meglehetősen töredezett, régi. Az épületben - az emeleten - a korábbi igazgató szolgálati lakása van, ahol a főnővér elmondása szerint korábban ötven ágyas osztály működött.

Az intézet engedélyezett gondozotti létszáma a főnővér tájékoztatása szerint  kettőszáztíz fő, ez a létszám később annak ellenére nem került módosításra, hogy az épület adottságai folytán maximum száznyolcvan főt tudnának elhelyezni.
A ténylegesen gondozottak száma	1994-ben:		162 fő
					1995-ben:		152 fő volt.

A vizsgálat idején 147 főt gondoztak, a gondozottak életkor szerinti megoszlása:
					1-16 év közötti:	53 fő
					16 év fölötti:		94 fő.

Arra vonatkozóan, hogy milyen arányban oszlik meg az otthonban az idiócia-imbecillitás diagnózissal beutaltak száma adatot nem kaptunk.

A vizsgálat idején az otthon vezetését a - csecsemő- és gyermekgyógyász valamint iskola-egészségtan és ifjúságvédelmi szakvizsgával rendelkező - helyi gyermekorvos havi kilencven órás, 1996. szeptember 1-jétől 1996. december 31-éig tartó megbízási szerződés keretében látta el. Az otthon közalkalmazotti létszáma hatvankilenc fő, ebből ápoló-gondozói létszám hatvanöt fő. A gondozottakkal közvetlenül negyvenegy fő foglalkozik, melyből szakképzett huszonnyolc fő (68%). Az otthonban főállású orvost nem alkalmaznak, a gyermekszakorvosi feladatokat a vizsgálat idején a megbízott igazgató látta el. Mentálhigiénés csoport a jogszabály kötelező előírása ellenére sem működik, korábban volt egy fő gyógypedagógus, aki 1996. augusztusában ment nyugdíjba. Helyette jelenleg négy foglalkoztató nővér dolgozik, akik október 1-je óta járnak a nyíregyházi gyógypedagógus asszisztens képzésre, elmondásuk szerint általában hét-nyolc gyerek számára tartanak foglalkozásokat - vers, mese, ének, rajz és színeztetés - délelőtt 8.30-11.30 és délután 13.30-15.00 óráig. Ezek kiválogatott gyerekek, akik az állandó csoportot alkotják. A foglalkoztató nővérek mentesülnek a három műszak alól.

Az intézményben két osztály van, az "A" és a "B". Az “A” osztály hetvenhárom ágyas, a “B” pedig hetvennégy férőhelyes.  Az "A" osztályon öt helyiségben, a "B" osztályon három helyiségben ápolják a gyermekeket. Az "A" részleg viszonylag kisebb, hat-nyolc ágyas kórtermek vannak és van egy három férőhelyes szoba is, amelyben súlyosan mozgáskorlátozott nő betegek laknak. A "B" osztályon a súlyos esetek vannak, tíz ágyasnál kisebb szoba nincs, de van egy negyven ágyas kórterem is. A kórtermek többségében nyílásukból kiszerelt ajtók miatt húsz-huszonöt beteg tartózkodik közös légtérben. Egy gondozottra maximum egy-két négyzetméternyi terület jut. A folyosók és a helyiségek legalább 5 m belmagasságúak, méternyi vastag falakkal. A folyosókon számos helyen láthatóan leszerelték a radiátorokat. A kórteremnek nevezett piszkos, málladozó falú helyiségekben a rozoga állapotú vas- és hálóságyakon kívül semmilyen berendezési tárgy nincs. Mindenütt elviselhetetlen vizelet-szag. Az ágyakban lévő szivacs matracokat nem minden esetben fedi lepedő. Párna egyáltalán nincs, takaró vagy van, vagy nincs.

Mind a két részlegen van nappalinak - játszó szobának - nevezett helyiség. Ezek közül az egyik teljesen üres, a földön lévő szőnyeg-darabokat kivéve nincs benne semmi. A tizenhat év alattiak koedukált teremben vannak, ahol napjuk legnagyobb részét az ágyban töltik. Délelőtt és délután egy-egy órára átkísérik őket az említett  játszószobába, ahol játékok nincsenek és a földön fekve töltik az időt. A jelenlévő nővérek csak testi épségükre vigyáznak, amennyiben igyekeznek megakadályozni a semmittevés következtében gyakran kialakuló agresszív megnyilvánulásokat. A vizsgálat alatt a megbízott igazgató külön utasítására behoztak egy doboznyi műanyag figurákból és kockákból álló játékot. A főnővér elmondása szerint a rendelkezésre álló játékokat a gondozónők nem adják oda a gyerekeknek balesetvédelmi okokra hivatkozással. A nővérek képzetlensége okozza, hogy semmilyen motiváció nem érzékelhető részükről a közös játékra, azt sem ismerik fel, hogy saját munkájukat könnyítenék meg, illetve kevesebb agresszivitást kellene feloldaniuk. Ennek eredményeképpen a kórtermekben levő hálós ágyakban, az agresszív, fojtogatós gyerekek találhatók. Több kórrajzból derült ki, hogy a tíz-tizenöt évvel azelőtt odakerült gyerek kedves, játékos, a közösséget és a simogatást szerető volt, akit most hálós ágyban tartanak, kezelhetetlennek minősítve. A kórtermekben szolgálatot teljesítő nővérek nincsenek tisztában a gondozottak diagnózisaival. Ennek következményeként nem figyelnek arra, hogy melyik gyermek az, akivel figyelmesen, következetesen kellene kommunikálni, hogy mentális képességei megőrződjenek.

A megbízott igazgató saját elmondása szerint van olyan gyerek, aki két éve nem volt kint az épületből, annak ellenére hogy a kolostornak van belső kertje, melyek közül az egyiken - igaz betonos - játszótér van kialakítva, hinta, libikóka, stb. Ezt a kertet teljesen felverte a gaz, ami egyértelműen mutatja, hogy használaton kívül van.

A vizsgálat idején egy fürdőhelyiség - két kád,  négy zuhanyozó és három WC - állt az intézet összes gondozottjának rendelkezésére az "A" részlegen, mivel a "B" részleg - ugyancsak egyetlen - eredetileg három kádból, hat zuhanyozóból és WC-ből álló fürdőszobája éppen felújítás alatt volt, immáron második hete.  A folyamatos fűtés és meleg-vízszolgáltatás - központi gázkazánnal - biztosított. A főnővér elmondása szerint minden beteg hetente legalább két alkalommal fürödhet, a fürdetés felügyelet mellett, csoportokban történik.

Az étkező a vizsgálat idején eléggé elhanyagolt volt, a hajdani refektóriumból alakították ki. Életkor szerint különböző méretű asztalokkal és székekkel volt berendezve. Egy alkalommal húsz gondozott étkeztetésére alkalmas, emiatt három turnusban összesen egy óra alatt történik az ebédeltetés. A főnővértől kapott tájékoztatás szerint az étel minősége és mennyisége megfelelő, az ebéd és két este kivételével, a vacsora is meleg. A gondozottak tízórait és uzsonnát is kapnak. Fehérjementes és pépes diétát tudnak biztosítani.

Az otthonban rendszeres karbantartásnak a vizsgálat a nyomát sem találta. Annak ellenére, hogy az átszervezést megelőzően az intézetnek egyébként saját műhelye volt, sőt a már említett eltúlzott mértékű (52%-os), ún. technikai személyzete is, ami azonban sem a falak, sem a betegszobák, sem a bútorok, sem a kiszolgáló helyiségek állapotán nem látszik. Egyetlen körülmény mutatta mindössze, hogy az otthont valamikor megkísérelték lakályossá tenni, csaknem valamennyi ajtót, ablakot népi mintákat - főként kalocsait - stilizáló ügyes amatőr hímzések borítanak. Hófehér vászonra hímezve, patyolatra mosva, ropogósra keményítve. A vizsgálatot végzők szerint szemlátomást senkit nem zavart az egyik kórterem frissen mosott, habos-hímzett függönyös ablaka alatt álló tépett, piszkos, gumiborító nélküli szivacs matracú ágy rászáradt széklettől szennyes lepedője.

A gondozottak ruházata rendkívül szegényes és elhanyagolt. A panaszban jelzett ruhátlanságot és cipőtlenséget nem tapasztaltuk. Azonban a megbízott igazgató és a főnővér együttes elmondása szerint ez csak az utóbbi hónapok eredménye, mivel ez év októberében mintegy 150.000 Ft értékben alsó-, felső ruházatot és cipőket továbbá majdnem 200.000 Ft értékben ágyneműt vásároltak. Mindezek ellenére a jogszabályban előírt normatívát biztosítani nem tudják, maximum egy-két váltás ruhanemű, textília áll rendelkezésre. Sport ruházat  és iskolai felszerelés egyáltalán nincs. A saját ruházat használata minimális, arra is tekintettel, hogy a betegek kb. 85%-a állami gondozott. A személyes használati tárgyak elhelyezését sem biztosítja az intézet, bár a vizsgálat személyes használati tárgyakat egy-két beteg kivételével nem is talált. Zárható szekrénye csupán a már említett három mozgáskorlátozott gondozottnak van. Az intézet területén van a Városi Kincstár által üzemeltetett mosoda, a szennyes ruha cseréje emiatt nem jelent problémát. A tisztálkodást segítő, higiénés eszközöket minimális mennyiségben az intézet biztosítja. A főnővér elmondása szerint a hiányzó mennyiség pótlására a gondozottak zsebpénzét is felhasználják. Egyedül az inkontinencia betét mennyisége elegendő, mivel azt közgyógyellátási igazolvány alapján térítés nélkül tudják beszerezni.

A gondozottak közül kilencvennégy fő jogosult az ún. költőpénzre. A főnővértől kapott információk szerint kb. tizenöt fő rendszeresen kapja, kb. tizenöt fő esetlegesen és hatvannégy személy - akik részére az otthonnak kellene biztosítani - egyáltalán nem kap. 

A főnővér az otthon házirendjéről még csak felvilágosítást sem tudott adni, saját elmondása szerint eddig még nem látta. Úgy tudja, hogy az SZMSZ melléklete volt. Az átszervezés folytán a közelmúltban állított össze egy tervezetet, de ez még nem került jóváhagyásra. Ugyancsak nem tudott felvilágosítást adni az érdekképviseleti fórumról sem, láthatóan nem is volt tisztában a rendeltetésével, mivel a kérdést a közalkalmazotti tanácsra értette. A panaszok tekintetében hasonlóan nyilatkozott, hozzá semmiféle panasz - a napi apró-cseprő jelzéseken kívül - el nem jutott. A napi eseményeket osztálynaplókban rögzítik, ezeket az ügyeletes nővérek vezetik. A bejegyzések a gondozottak állapotáról eléggé sematikusak: "jól aludt", "jól evett" stb. Előfordult, hogy halál esetén is csak annyit rögzítettek, hogy "12.30-kor exitált".

A fenntartó a kétévenkénti átfogó pénzügyi-gazdasági ellenőrzéseket rendszeresen elvégezte, legutóbb 1995-ben, azonban ezek a vizsgálatok a főnővér elmondása szerint a szakmai munka értékelésére nem terjedtek ki. Az ÁNTSZ évente tartott közegészségügyi vizsgálatot az otthonban, legutóbb ugyancsak 1995. évben, de ezek a vizsgálatok - a jegyzőkönyvek tanúsága szerint - jórészt az élelmezés-egészségügyre, fertőző betegség miatti járványügyi ellenőrzésre, illetőleg gyógyszerek ellenőrzésére, tárolására vonatkoztak. A főnővér a megyében működő módszertani otthonról semmiféle felvilágosítást nem tudott adni.

A vizsgálat az otthonban tapasztaltak alapján megállapította, hogy a gondozottak ápolása és gondozása nem megfelelő. A ruházat hiányos, ágynemű,  lepedő, gumilepedő nélküli csupasz matracokon is fekszenek betegek. Gyakori a hálóságyban tartott, vagy ágyában kikötözött gondozott. Alapvető emberi jogot figyelmen kívül  hagyva tartanak egy gyereket öt ponton kikötve rácsos ágyban, mert fejét állandóan beveri, holott az ágy belülről párnázható is lenne.

Az otthonban gyógypedagógiailag értékelhető munka nem folyik. Foglalkoztatási terv nincs. A kisegítő vagy gyógypedagógiai iskolában képezhető debilisek beiskolázása érdekében nem történik semmi. Az Egészségügyi Gyermekotthonok Országos Módszertani Intézete az otthonok számára adott egy harminc oldalas  kartonrendszert, mely a gyermek családi adatait, az anamnesztikus adatokat, az állapotfelmérést, a gondozást és orvosi beavatkozásokat, a gyógyszerelést és szinte minden, az otthonban a gyermekkel kapcsolatos adat feljegyzését tenné lehetővé. Ennek - huszonhárom kórrajz  átvizsgálásának tapasztalatai szerint - csak három-négy oldalát használják, a családi adatok, és a gyógyszerelés lapot. Az ún. állapotfelmérés havonta kellene, hogy megtörténjen, szigorú szakmai szempontok alapján, melyet azonban csak félévente tesznek meg, akkor sem a szakmai szempontrendszer alapján. A nővérek konszenzusa szerint nem érdemes gyakrabban ezt megtenni, úgy sincs változás. A jogszabályban előírt előgondozást az otthon nem látja el.

Az orvosi ellátás, a vizsgálat megállapításai szerint, ugyancsak nem megfelelő. Orvosi szoba nincs, ma már igazgatói szoba sincs,  mert a megbízott  igazgató átadta a szobáját, lévén csak napi két órát van az intézetben. Mindkét részlegen van egy-egy nővér szoba, ahol az adminisztráció történik és a gyógyszereket tartják. Elkülönítő, fektető nincs. Hasmenéses időszakban nem lehet a beteg gyerekeket elkülöníteni a többitől. Az orvosi ellátást a gyermekgyógyász végzettségű igazgató végzi. Elkezdte átnézni a gyerekek gyógyszerelését, de nem jutott a végére - még a közepére sem - tervezi, hogy hív egy neurológus kollégát, akivel átnézik a "görcsölők" gyógyszeres terápiáját. Életmentő felszerelés, ambu-készülék nincs az otthonban. A gyógyszerszekrények - két darab - majdnem üresek voltak. Körülbelül ötven fajta készítmény - tabletta, por, injekció - volt található bennük, zömében, mindenből egy-egy doboznyi. Kiderült, hogy tartalék nincs, ami ott található, az az egész készlet. A gyógyszerosztó füzet tanúsága szerint kilenc féle neuroleptikus - nyugtató, görcsgátló - gyógyszert használnak, azonban a vizsgálat időpontjában ezek közül csak kettő volt a készletben. A hetvennégy ágyas "B" osztályon negyvennyolc gyerek azért nem kapott semmilyen gyógyszert, mert a rendelt készítmények hiányoztak. Tizenegy gyerek részben kapott gyógyszert, mert rendelték nekik azt a kettőt, amelyik van, további tíz pedig belgyógyászati gyógyszert kapott - hashajtó, szívgyógyszer -, de nem kapott neuroleptikumot, noha rendelve van. Hat olyan gyerek van, akinek nincs rendelve semmilyen gyógyszer. A vizsgálat talált olyan írásbeli utasítást is - amit az egyik nővér mutatott -, hogy hiány esetén adjanak placebót (hatásos vegyület nélküli tabletta).

A gyógyszerelés fenti hiányosságai miatt a gyerekek nyugtalanok, éjszaka nem alszanak, durvák, artikulálatlanul üvöltenek, ütik a személyzetet. A nővérek pedig félnek tőlük és meglehetősen durva stílusban próbálják fegyelmezni őket. Elmondásuk szerint a tettlegesség sem ritka, tekintve, hogy jogosnak érzik, hiszen a gyengeelméjű gyerek gyakran csípi, üti őket is, nemcsak társait.

A nővérek nem tudják a gondjaikra bízott gyerekek diagnózisát, nem ismerik a gyógyszerek hatását, nem tudják mit kell tenniük sürgős szükség esetén. Egy "módszertani útmutató" található az egyik nővérszoba falán, amely felsorolja, hogy mi a teendő epilepsziás (görcs) roham esetén. Ilyenkor először lázat kell mérni - harapásgátló nyelvlapocról szó sem esik -, hogy kiderüljön lázas-e a gyerek. Ha igen, lázat kell csillapítani, ha nem, orvost hívni. Orvosi ügyelet nincs.

A halálozási statisztika szerint ebben az évben eddig hét gyerek halt meg, ami a többi évvel összehasonlítva nem jelent kiugróan magas számot, azonban ebből öten október-november folyamán. Az egészségügyi kartonok átnézése után megállapítottuk, hogy azok rendkívül hiányosak. Sokszor csak a máshonnan származó zárójelentések, hivatalos iratok tárolására szolgálnak. A kapott információk szerint a gyerekeket az előző igazgató soha nem vizsgálta meg, vagy ha igen azt soha nem írta le, a szakfelügyeletet ellátó főorvost sem engedte be az intézet területére. A harminc oldalas, már említett "Egészségügyi Gyermekotthonok Törzslapja" csak akkor van kitöltve, ha a gyerek másik otthonból érkezett, ahol azt kitöltötték. Az egészségügyi kartonban szereplő gyógyszerelés, melyről legtöbbször nem lehet kideríteni, hogy ki és mikor írta oda be, nem egyezik a gyógyszer-osztó füzetben szereplő gyógyszereléssel. A feltüntetett diagnózisok noha valóságosak, nem mindig fedik a gyerekek valódi állapotát. A jelenlegi megbízott igazgatói feladatokat ellátó gyermekorvos kétnaponta járja végig a kórtermeket, az esetleges panaszokat a nővérek jelentik.

A megbízott igazgató egyébként a vizsgálat idején több alkalommal elmondta, hogy maga is indokoltnak tartja a vizsgálatot, és lényegében valós a panasz tartalma. Többször megismételte azon álláspontját, hogy "bűn ilyen körülmények között gyermekeket tartani". Kérdésre elmondta, hogy az otthon vezetését nem saját indíttatásra vállalta, erre a feladatra külön fölkérték. Bár megbízási szerződése a vizsgálat idején csupán az év végéig szólt, több érdemi változtatást szeretne megtenni a gyermekek érdekében. Eddig egy nővér értekezletet tartott, ahol a dohányzás és az alkoholfogyasztás tilalma volt a központi kérdés. Elrendelte a korábban csak havi egy napra korlátozott látogatási idő kiterjesztését minden napra. Célja, hogy az intézetben meginduljon a foglalkoztatás, növelni kívánja a nővérek szakmai tevékenységét, hogy az ne csupán a megőrzésre és minimális gondozásra terjedjen ki.  Alapvető szemlélet változtatást akar elérni, nevezetesen azt, hogy a nővérekben tudatosuljon: ők vannak a gyermekekért és nem fordítva. Feltétlenül meg kívánja oldani az orvosi ellátást, a gyógypedagógiai fejlesztést. Álláspontja szerint képezhetetlen gyermek nincs.

A panasz megalapozottságát és az otthonban tapasztaltakat megerősítette a település polgármestere, aki éppen ezen problémák miatt is kezdeményezte a korábbi igazgató közalkalmazotti jogviszonyának megszüntetését, és tette meg az átszervezés után - a változás kezdetét jelentő - intézkedéseket. 

Vizsgálatomat követően 1996. november 22-én az ÁNTSZ Szerencs Városi Intézete általános közegészségügyi-járványügyi ellenőrzést tartott, amely során - többek között - azt a megállapítást tette, hogy "Általában jellemző az épület valamennyi helyiségére a csótányfertőzöttség, mely szemmel látható falon, padozaton, ágyneműn, szekrényben, edényeken annak ellenére, hogy rovarirtás ez év szeptemberében és októberében volt.". Erre a megállapításra hivatkozással a BAZ Megyei ÁNTSZ vezetője a fenntartónál kezdeményezte az otthon átmeneti bezárását, a gyermekek áthelyezésével és az otthon teljes fertőtlenítésével. A képviselő-testület 1996. november 25-i rendkívüli ülésen döntött arról, hogy a gyermekotthon lakóit egy volt általános iskola épületébe - a szükséges átalakítások után - átköltözteti, az otthont fertőtleníti és egyúttal a szolgálati lakás, valamint néhány irodahelyiség megszüntetésével - összesen nyolc új helyiséget nyernek ily módon -  az épületet korszerűsíti, átalakítja. Mindehhez a pénzügyi feltételeket biztosítja. Ennek várható mértéke a polgármester tájékoztatása szerint 25-30 millió forint lesz. Ebből az iskolaépület lakhatóvá tétele kb. 5 millió forintba kerül. A megyei ÁNTSZ ezt a megoldást elfogadta, az átköltöztetés határidejét 1996. december 16-ában állapították meg.

1996. december 10-én a helyszínen megtekintettük az átköltöztetés előkészületeit. Megállapítottuk, hogy az iskolaépület ideiglenes jelleggel a gyermekek elhelyezésére alkalmas, a munkák állása szerint az átköltözés várhatóan határidőben megtörténik. Ideiglenesen ágyakat és berendezési tárgyakat kértek kölcsön a Népjóléti Minisztériumtól. A polgármester tájékoztatta a vizsgálatot végzőket, hogy a november 18-19-i vizsgálatot követően több intézkedést tett. Megkereste a megyei szakfőorvost, hogy végezzen el egy szakmai felülvizsgálatot, különös tekintettel a gyermekek állapotának és foglalkoztathatóságának felmérésére. Újabb ágyneműket és ruhaneműket vásároltak. Testvérvárosi kapcsolat útján ruhákat, cipőket és játékokat kértek és a napokban várják ezeket Németországból. Kezdeményezte a kapcsolatfelvételt fogyatékosokat támogató civil szervezetekkel, más hasonló profilú intézményekkel, mind az anyagi helyzet, mind a szakmai munka javítása érdekében. A jelenleg megbízott igazgatót - a korábbi igazgató közalkalmazotti jogviszonyának megszüntetése után - határozatlan időre kívánják az intézet vezetésére kinevezni.
A vizsgálatot végzők álláspontja szerint az otthon vezetését a jelenlegi helyzetben részmunkaidős vezetéssel hatékonyan ellátni nem lehet.

Esetek

1. számú eset:

B. T. huszonegy éves, diagnózisa: Little-kór.
Budapesten, hét hónapra született és éleszteni kellett. Négy nappal később sárgaság miatt vércserén esett át. Anyja a kórházban hagyta. Egész további életét intézetben vagy kórházban töltötte. Anyja egész életében egyetlen egyszer látogatta meg, tizenkét éves korában. Azóta sincs vele semmilyen kapcsolata. 1989-ben az anya lemondott gyermekéről, oly módon, hogy hozzájárult titkos örökbefogadásához. Egy évvel később, az immáron tizenöt éves B.T-t állami nevelésbe vették és intézeti gyámjául a Pest Megyei GYIVI igazgatóját nevezték ki. Általános iskolai tanulmányait a Pető Intézetben kezdte, majd 1987-ben Sályba került a Mozgásjavító Általános Iskola és Diákotthonba. Itt fejezte be a nyolc osztályt jeles eredménnyel. Ezután Szekszárdon tanult szőnyegszövést. Ezt az iskolát is jó eredménnyel végezte el 1994-ben. Közben önerőből megtanult gépelni és rokkantnyugdíjából vett magának egy elektromos írógépet. 1994. októbere és 1995. januárja között kérvénnyel fordult - ő maga gépelte - a Pest Megyei és a Tolna Megyei GYIVI igazgatójához, a Dunabogdányi Önkormányzat, valamint a BAZ Megyei Önkormányzat főjegyzőjéhez, engedélyezzék számára, hogy Gyönkön élhessen az ottani mozgássérültek rehabilitációs otthonában. Tekintve, hogy tolókocsis, kérését azzal indokolta, hogy a sályi és szekszárdi barátaival így tudná tartani a kapcsolatot. Kérését elutasították, ill. nem válaszoltak. 1995. elején Tokajba helyezték, az Egészségügyi Gyermekotthonba. Ezt követően tudomására jutott, hogy újból máshová kívánják helyezni, ezért azzal a kéréssel fordult a BAZ Megyei GYIVI igazgatójához, hogy maradhasson Tokajban. Választ nem kapott. 1995. májusában a szerencsi pszichiátriai gondozó főorvosa szakvéleményében súlyosfokú gyengeelméjűséget állapított meg (vizsgálati lelet nem szerepel az iratokban) és egyben javasolta cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezését és elmeszociális otthoni elhelyezését.
1996. novemberében - a vizsgálat idején - ő az egyike annak a három súlyos mozgáskorlátozott nő betegnek, akik a vizsgálat megállapításai szerint indokolatlanul vannak a tokaji otthonban. Az ő hármójuk szobája az egyetlen, ahol az ágyakon kívül van egy asztal is, és poszterek a falon. B.T. tolókocsis, járásképtelen, de kis segítséggel ellátja önmagát. Élénk, érdeklődő, dolgozik. Írógépén bármilyen szöveget legépel és közben regényt - önéletrajzot - ír. Van saját tulajdonú TV-je, videómagnója, rádiós magnója. Az egész osztály, főleg a nővérek, az ő TV-jét nézik. Elmondja, hogy számítógépet szeretne venni a számláján összegyűlt pénzből. Kérdésre elmondja, hogy a szövegszerkesztő használatát ugyanúgy, mint a gépelést , könyvből akarja és fogja megtanulni. A tokaji otthonba érkezése óta egyetlen bejegyzés szerepel róla, amely szerint: "Szellemileg egészséges 21 éves mozgáskorlátozott kislány. Járni nem tud, kezét kis mértékben tudja használni. Ellátást igényel, de önállóan étkezik." Személyi és egészségügyi anyagaiban a vizsgálat nyomát sem találta egyetlen egy pszichológiai-gyógypedagógiai vizsgálatnak, intelligencia-mérésnek sem. Így nem lehet tudni, hogy az ideggondozó főorvosa mire alapozta a fenti szakvéleményét.

2. számú eset:

D. ZS. tizennyolc éves, diagnózisa: Myelomeningocele ap. Hydrocephalus. Paraplégia.
A veleszületett myelomeningocele miatt két hetes korában megműtötték. Kisfokú hydrocephalus alakult ki, amely azonban nem növekedett. Mivel otthonában rendkívül mostoha körülmények között volt, másfél éves korában egészségügyi gyermekotthonba került, Tokajba. Szülei kezdetben még igyekeztek tartani a kapcsolatot, egy alkalommal haza is vitték nyári szabadságra, mivel azonban otthonról nagyon elhanyagolt állapotban, fizikailag bántalmazva került vissza, állami gondozásba vették. Családi kapcsolatai így megszakadtak, ma már nem látogatja senki. Az otthonban megindult a fejlődése, megtanult beszélni, járni is tudott és nyolc éves korára nappalra szobatisztává vált - alapvető idegrendszeri betegsége ellenére. 1986-ban igen részletes és alapos gyógypedagógiai jellemzés készült, amely megállapította, hogy intelligenciája a normális és a enyhe fokban fogyatékos határán van és elmaradottsága nagymértékben a hospitalizáció - élete első három évét kórházakban töltötte - következménye. Részletes javaslatot adtak fejlesztésére. Csak ekkor kerülhetett a sályi mozgássérültek általános iskolájába, mivel oda csak azt veszik fel, aki szobatiszta, függetlenül szellemi állapotától. Az iskolát kitűnő eredménnyel végezte el, majd visszahelyezték Tokajba az egészségügyi gyermekotthonba. A vizsgálat idején már nagykorú, éveken keresztül semmit nem csinál. Annak ellenére sem, hogy ideggyógyász javasolta rehabilitációs jellegű munkavégzését. Az intézetben semminemű foglalkoztatás nincs, sem a fejlesztés, sem a szintentartás nincs megszervezve. D. ZS. lassan veszíti el mindazokat a képességeket, amelyeket a Sályon töltött évek alatt megszerzett. Az otthon 1996. évi összefoglalója szerint : "Szellemileg egészséges 18 éves kislány. Mozgáskorlátozott, tolókocsihoz kötött, de mindkét kezét tökéletesen használja. Önmagát ellátja, nagyon kevés segítséget igényel."

3. számú eset:

N. B. tizenkilenc éves, diagnózisa: M. Little. Hallux flexus l.d.
Feltehetően - zárójelentés nem áll rendelkezésre - születési károsodás következtében részleges alsó végtagi bénulása van, minek következtében tolókocsis. Szobatiszta és önellátó. Három éves kora óta -1980 - él a tokaji egészségügyi gyermekotthonban. Egészségügyi kartonjában csecsemő kora óta több tucat kórházi kezelés zárójelentése szerepel, melyek mindegyike ortopédiai jellegű volt és lábfejének, térdeinek korrekcióját célozta. A sorozat-műtétek következtében ma kapaszkodva képes pár lépés megtételére. 1981-ben, amikor N. B. négy éves volt, a BAZ Megyei Tanács Hatósági Osztálya  határozatában felfüggesztette a szülők láthatási jogát, mert részben ittas állapotban látogatták gyermekeiket  - négy testvért vettek állami gondozásba -, részben pedig önkényesen megváltoztatták a gyermekek elhelyezését. 1995-ben a BAZ Megyei GYIVI igazgatójának levelére válaszolva az egészségügyi gyermekotthon akkori igazgatója közölte, hogy " N. B. tanulmányokat nem folytat, és nagykorúsága elérése után is az otthonban marad". Szintén 1995-ben,  az 1. számú esetben már említett szerencsi ideggondozó főorvosa  - a szöveg és a dátum is azonos - súlyosfokú gyengeelméjűséget állapított meg, melynek alapján javasolta N. B. cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezését és elmeszociális otthonba utalását. 1996-ban a gondnokság alá helyezési eljárás során újabb szakvélemény született, szintén a szerencsi ideggondozóban, ezúttal más orvos részéről. Ekkor dokumentált vizsgálat is történt, amely főleg neurológiai jellegű volt, és tájékozódó jelleggel ugyan, de kitért N. B. szellemi állapotára is, felróva neki, hogy nem tud írni-olvasni - amire soha nem tanították - és nem eléggé tájékozott - tizenöt évnyi intézeti élet után. Imbecillitás lett a diagnózis, valamint javaslat a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezésre. Az 1996. évi összefoglaló jellemzés szerint: "Nagyon aranyos, mosolygós, kedves kisfiú. Hallása, látása jó. Éjjel-nappal szobatiszta. Szereti a szép ruhát, vigyáz is rá. Önállóan öltözködik. Normál ételt eszik önállóan. Fürödni nagyon szeret, sőt igényli is. Nagyon nyugodt gondozóival és társaival szemben. Nagyon szeret beszélgetni, TV-t nézni és nagyon szereti a zenét. Látogatni nem szokták." A fenti jellemzés igaz voltáról a vizsgálat is meggyőződött,  ami B. kedvességét, társaság-igényét és minden iránti érdeklődését illeti. Teljességgel érthetetlen, hogy az intézetben töltött tizenöt év alatt miért nem készült nála gyógypedagógiai vizsgálat, fejlesztési terv, miért nem próbálták beiskolázni a sályi mozgáskorlátozottak kisegítő iskolájába, hiszen ő végig szobatiszta volt. Az pedig, hogy a mulasztások következtében kialakult - a valóságosnál lényegesen rosszabb - szellemi állapotát ellene fordítva elmeszociális otthonba akarják utalni, szakmailag elfogadhatatlan.

II. Fővárosi Önkormányzat Fogyatékosok Otthona Tordas (1996. november 25.-26.) 

Az otthon a Fővárosi Önkormányzat kezelésében működő, az 1992-ben jóváhagyott alapító okirat szerint alapfeladatként súlyos értelmi fogyatékosok és foglalkoztatható értelmi fogyatékosok ellátását, nevelését, foglalkoztatását végző költségvetési szerv. Saját szükségletei kielégítésére karbantartó, sertéshizlaló, kertészeti stb. kiegészítő tevékenységet  végez.

Az otthon Tordas község belterületén - központjában - lévő, a XVII. században épült korábban a Sajnovics, majd a Dreher család tulajdonában lévő kastélyépületben található, amely műemlék jellegű. Budapesttől 30 kilométerre van, Martonvásárral szemben, az M7-es autópálya másik oldalán. Az épület U alakú, eredetileg földszintes, pillanatnyilag a korábbi szuterén és a tetőtérben kialakított manzárd is a gondozottak elhelyezésére és a kiszolgáló helyiségek céljára szolgál. A kastélyhoz hét hektár park tartozik. Az  épület műszaki állapota megfelelő, a kapott tájékoztatás szerint folyamatos a karbantartás, amit a vizsgálat is tapasztalt. Nagyobb felújítás 1996-ban volt, amikor két új mellékhelyiséget alakítottak ki és egyet felújítottak. A korábbi években megoldották az esővíz-elvezetést és a szennyvíztisztítást Az igazgató elmondása szerint a Fővárosi Önkormányzat 1997-ben tervez egy 1,5 milliárdos nagyságrendű szociális beruházást Tordason a jelenlegi otthontól kb. 400 méterre. A telket már megvásárolták, és egy kétszáz férőhelyes új, ugyancsak fogyatékosokat gondozó otthont kívánnak építeni, amelybe a jelenlegi otthon lakói kerülnének áthelyezésre. Ezt követően tervezik a kastélyépület teljes rekonstrukcióját, amely utána hatvanöt férőhelyes maradna.

Az intézmény vezetésében, nevezetesen az igazgató személyében - a panasz és az újságcikk keletkezése óta - változás történt, a Fővárosi Önkormányzat a korábbi igazgató vezetői megbízását 1996. év elején visszavonta, aki 1996. április 23-án közalkalmazotti jogviszonyát lemondással megszüntette. A korábbi igazgatónak a cikkben szereplő Sulák-féle adóigazolási ügyében keletkezett iratokat - mellyel kapcsolatban a kapott tájékoztatás szerint korábban rendőrségi vizsgálat is folyt - az OBH vizsgálatát megelőző hetekben a Fejér Megyei Főügyészség bekérte.

Az igazgatói állásra a fenntartó 1996. tavaszán pályázatot írt ki, a jelenlegi igazgató 1996. október 1-jétől tölti be ezt  posztot. A pályázat  elbírálása alatt két megbízott igazgató dolgozott, melyek közül az egyik jelenleg - nyugdíj mellett - szerződéses jogviszonyban az igazgató szakmai helyettese. Az igazgató képesítését tekintve gyógypedagógiai tanár, bölcsészkaron szerzett kiegészítő pedagógiai végzettséggel. Korábban gyógypedagógiai intézetben illetőleg foglalkoztató iskolában tanár, igazgatóhelyettes, illetőleg igazgató volt. Az otthon közalkalmazotti létszáma a vizsgálat idején hatvankét fő, ebből üres álláshely nyolc, ezek többsége - hat állás - nem szakmai, hanem egyéb ellátó tevékenység. A gondozottakkal közvetlenül huszonnégy fő - és egy fő részmunkaidős gondozónő - foglalkozik, melyekből tizenkét fő (49%) szakképzett. Az általános orvosi ellátást a település - belgyógyász szakvizsgával rendelkező - háziorvosa látja el, a gondozottak kártyái nála vannak. Külön megbízási szerződéssel az intézetben rendel hetente három alkalommal két órát, de háziorvosként is bármikor hívható. A pszichiátriai szakellátást - ugyancsak külön szerződés alapján - az otthonban kéthetente két órában végzi egy Székesfehérvárról kijáró szakorvos. Az otthonban a jogszabályi előírásoknak megfelelően, azonban a javasolt létszámirányszámoknál - hat fő - nagyobb létszámú, kilenc főből álló mentálhigiénés csoport működik. Vezetőjük nem mentálhigiénés szakember - szakképzett nővér, aki a Bárczy Gusztáv Gyógypedagógiai Főiskola felnőttoktatása keretében egyéves intenzív fogyatékosok gondozása és ellátása pedagógiai képzést valamint szintén egy egyéves, a Fővárosi Önkormányzat által szervezett mentálhigiénés tanfolyamot végzett el - azonban a vizsgálat megállapításai szerint, főként elhivatottságának és emberi tulajdonságainak köszönhetően, szakmai munkáján szakképesítésének ezen hiánya nem érezhető. Egyébként jelenleg is tanul - kétéves szociális asszisztensi tanfolyamra jár - és elmondása szerint ismét jelentkezni fog a Bárczy Gusztáv Gyógypedagógiai Főiskolára.

Az otthon engedélyezett létszáma a kapott tájékoztatás szerint száznegyven fő és általában 100%-os kihasználtsággal működik. A vizsgálat idején 141 főt gondoztak, melyek mindegyike tizenhat év fölötti volt.
Az életkor szerinti megoszlás:
				16 - 30 év között:	49 fő
				31 -50 év között:	82 fő
				50 év föltött:		10 fő.

A gondozottak értelmi fogyatékosság szempontjából három fő csoportra oszthatók, enyhe, közepes és súlyos fokban károsodottak.

Az intézetben négy részlegen hetvennyolc férfit és hatvanhárom nőt ápolnak. Az  I. osztályon - az "idióta részlegen" - harmincegy férfi, a II. osztályon negyvenhat férfi, a III. osztályon harminckilenc nő, a IV. osztályon huszonnégy nő beteg található. A részlegek nincsenek szigorúan elkülönítve egymástól. Általában az a jellemző, hogy a gondozottak szabadon mozognak, tetszésük szerint, az épületben, jó idő esetén pedig a kertben is. A községbe is megkötöttség nélkül lehet kimenni. A szobák négy-tizenhárom ágyasak. Egy gondozottra maximum kettő és fél - három négyzetméternyi terület jut. Látszólag nagy a zsúfoltság, azonban feltétlenül meg kell jegyezni, hogy egyetlen szobában sincsen hálóságy - még az úgynevezett "idióta-részlegen" sem - és a szokásos kórházi vaságyak helyett heverők vannak. Minden szobában szőnyeg van a földön, van olyan szoba, ahol szőnyegekkel betakarták az egész linóleum padlót. A falakon képek, poszterek tömegével, minden gondozottnak van névvel megjelölt, zárható szekrénye, ha az nem fér a szobában, akkor a folyosón. A vizsgálat szinte minden beteg esetében talált személyes használati tárgyakat, ezek között számos HIFI-berendezést, TV-t, videómagnót. Olyan szoba is van, ahol négy TV-készülék is található, ami a vizsgálatot végzők szerint talán már túlzott, de az igazgató szerint a betegek itt élnek, hát "hadd nézzék". Vannak éjjeliszekrények, dohányzó asztalok és fotelek is.

Az intézet összes gondozottjának rendelkezésére négy fürdőkád, nyolc zuhanyozó és tizenhét WC áll. A mellékhelyiségek nemenkénti aránya ugyan nem éri el a jogszabályban előírt normát, de a tárgyilagosság okán azt is meg kell állapítani, hogy a mellékhelyiségek rendkívül tiszták. A már említett fürdőszoba felújítások sem a magyarországi szociális intézetekben tapasztalt színvonalon történtek. Az épületet naponta külsős, szerződtetett dolgozók takarítják, ennek is köszönhető - meg az intézetben folyó gondozásnak -, hogy a vizsgálat nem tapasztalta a másik két vizsgált intézményre jellemző vizelet és tisztátalanság szagát. Egyébként délutánonként a gondozottak a nővérek irányításával-segítségével újra is takarítják a szobákat. Folyamatos a festés-mázolás, a vizsgálat idején az egyik gondozott éppen a konyhában festett, azt mondták jobban csinálta, mint a mesterek. Minden részlegen található egy-egy nagyteljesítményű porszívó. A folyamatos meleg-vízszolgáltatást és a fűtést gázkazán biztosítja. A kapott tájékoztatás szerint a fürdőszobák használata csak felügyelettel történhet, a fürdés, körömvágás stb. hetente egy alkalommal kötelező, egyébként igény szerint is lehetséges. A gondozottak használhatják a saját ruháikat, de az otthon a jogszabályban előírt mennyiségű váltás alsó- és felsőruházatot, cipőt, ágyneműt és egyéb textíliát valamint felirattal ellátott sport ruházatot folyamatosan biztosítani tudja. Saját mosodája van ipari mosógépekkel, igény szerint mindennap lehet ruhacsere. A fürdőszobákban a gondozottak is moshatnak, minden fürdő helyiségben van egy háztartási mosógép. A kapott tájékoztatás szerint a tisztálkodási eszközökkel, inkontinencia betétekkel - TENA pelenkanadrág - való ellátás elegendő és folyamatos.

Az otthon konyhája százhetven főre főz, napi háromszori étkezést nyújt, ebből minden ebéd és hetente két alkalommal a vacsora is meleg. Pépes és cukros diéta van.  Az igazgató elmondása szerint kiegészítő étkezésként minden délután egy-egy szelet zsíros kenyeret kaphat aki igényli, egyébként a főétkezéseknél a kenyér mennyisége nem korlátozott. Ugyancsak az igazgató minősítése szerint az étel minősége közepes. Az otthonban délelőtt és délután két-két órás nyitvatartással működik egy büfé is, ahol üdítő, kávé és édesség kapható.

Költőpénze minden gondozottnak van, ezen kívül a gondozónők és a mentálhigiénés csoportvezető javaslata szerint kapnak a betegek 500-1.000 Ft-nyi munkajutalmat. A külső munkavégzésben - bejáróként vagy bedolgozóként - résztvevő százkilenc beteg havonta kb. 6.000-7.000 Ft jövedelemmel rendelkezik még. A gondozottak jövedelmét pénzintézeti letétben tartják. A gondozottaknak - sajnos csak saját anyagi lehetőségeik szerint - nyári üdültetéseket is szervez az intézet. A gondozottak maguk döntik el, hogy mire kívánják költeni pénzüket - ruhanemű, műszaki cikk stb. -, a gondozónők lehetőség szerint gondoskodnak arról is, hogy akár Martonvásáron, akár Székesfehérváron megvásárolhassák a kívánt árut. Az intézetben nem csupán pénzbeli jutalom létezik, hanem a foglalkoztatásban való részvételt egyéb kulturális programra - színház, cirkusz stb. - szóló jeggyel, illetőleg kirándulással is jutalmazzák. "Büntetést" is alkalmaz az otthon, a kapott tájékoztatás szerint kizárólag a kimenőről erősen ittas állapotban visszatérő beteg újabb kimenőjét korlátozzák. Annak megítélését, hogy az említett kimenőmegvonás mennyiben tekinthető büntetésnek és mennyiben a beteg védelmének, a vizsgálat általánosságban nem tudta megállapítani.

Az intézmény igazgatója az előző igazgató által 1994. március 10-én aláírt - azonban a fenntartó ki nem töltött és alá nem írt záradékával ellátott -, házirendet bocsátott a vizsgálat rendelkezésére. A vizsgálat azonban a foglalkoztató falán egy 1993-ban, ugyancsak a korábbi igazgató által készített  "A mi házunk szabályai" címet viselő és egyes szám első személyben íródott házirendet is talált, amely tegeződő formában állapította meg az együttélés normáit.  "Aláírás" is van a végén, így: "ÉN".

Az érdekképviseleti fórum működéséről az igazgató, a szakmai helyettese, az ápolási vezető és a mentálhigiénés csoportvezető sem tudott felvilágosítást adni. A napi eseményeket sorszámozott naplókban - az átadó és átvevő aláírásával - rögzítik az osztályos nővérek, amely tartalmazza név szerint az egyes történéseket, a kapott gyógyszereket, kimenőket, látogatásokat stb. A kapott tájékoztatás szerint a panaszokról, rendkívüli eseményekről sem készítenek jegyzőkönyvet. Az igazgató néhány hónapos működése alatt csupán egy-két az étkezéssel és a gondozottak tisztaságával kapcsolatos jelzést kapott.

A fenntartó a kétévenkénti átfogó pénzügyi-gazdasági ellenőrzéseket rendszeresen elvégezte. Az 1996. október 14-24. között végzett ellenőrzés jegyzőkönyve, jelentése még nem állt rendelkezésünkre, azt a Fővárosi Önkormányzat még nem küldte meg az intézmény számára. Az előző, 1993. szeptember 27.- október 5. között megtartott vizsgálat jelentéséből megállapítható, hogy nemcsak a pénzügyi-gazdasági tevékenységet ellenőrizték, hanem részben a foglalkoztatásra, a gondozásra is kiterjedt a vizsgálat. Az otthon vezetése a megyei módszertani otthon tevékenységéről információt adni nem tudott.

Az ÁNTSZ az intézet működését folyamatosan figyelemmel kíséri. Legutóbb 1996. november 9-én végeztek közegészségügyi vizsgálatot, 1995. évről pedig több közegészségügyi ellenőrzési jegyzőkönyv illetőleg feljegyzés is található, például méregengedély gőzkazán vízlágyításához szükséges sósav használatára, tápanyag-értékelés megküldése - ebben az ÁNTSZ Fejér Megyei Intézete az intézményben gondozottak ellátását általában megfelelőnek minősíti -, engedély a felújított szennyvíztisztító műszaki átadás-átvételére. Járványügyi ellenőrzésre - és intézkedésre - 1994. augusztustól 1996. márciusáig tizennégy alkalommal került sor. Ezek indoka többségében hasmenéses megbetegedés, 1994. augusztusában egy vérhas járvány - amelynek alakulását az ÁNTSZ folyamatosan figyelemmel kísérte -, illetőleg 1996-ban rühes fertőzés volt.

Az otthon ápolási és gondozási tevékenysége a vizsgálat megállapításai szerint egyértelműen jónak mondható. Az intézet biztosítja a jogszabályban előírt előgondozást is.

A gondozottaknak  egészségügyi és pedagógiai kartonjaik vannak, ez utóbbi pedagógiai jellemzéseket tartalmaz. Rendszeres állapotfelmérésre szolgáló kartont vagy szempontrendszert nem találtunk. A kartonok átnézése után jellemzőként megállapítható, hogy a gondozottak iratanyagai hiányosak, nem derül ki a többszöri intézet váltás indoka, a szakértői vélemények, a beutaló határozatok sokszor hiányoznak. (például N. S. iratanyaga, amelyből nem állapítható meg, ki és mikor írta le először értelmi fogyatékosságának tényét és mértékét). Nem történik meg legalább egy-két évente az értelmi fogyatékosság felülvizsgálata. Nincs lehetőség arra sem, hogy korábbi, esetleg nem teljesen megalapozott szakvélemények miatt értelmi fogyatékos kategóriába került személy, onnan kikerüljön. Egy-egy egészségügyi karton átvizsgálásakor látszott, hogyan változik a diagnózisa a személynek, hogyan kerül át egyszer csak súlyosabb diagnosztikus kategóriába, anélkül, hogy ez indokolva lenne.

Az otthonban gyakorlatilag minden gondozottat mozgatnak és értelmi szintjének megfelelően foglalkoztatnak. A foglalkoztatást a már említett szakképzett nővér végzi. A gondozottakon és az otthon légkörén érezhető, hogy a személyzet elfogadja az értelmi fogyatékosságot, nem alkalmaz szankciókat és nem kizárólag gyógyszerek alkalmazásával oldja meg a problémákat.  Minden részlegen van közösségi helyiség és az ebédlőn és a két foglalkoztató szobán kívül az alagsorban van egy szőnyegszövő műhely is. Nyáron az otthon kertészetében sokan dolgoznak, azonban télen is van munkalehetőség a melegházban. Sertéstenyésztéssel is foglalkozik az otthon, a vizsgálat idején három sertésük volt, melyeket szintén a betegek gondoznak. A kapott tájékoztatás szerint főtevékenységként a gondozottak szőnyegszövést, drótmentést, és virágcserép papírburkolat hajtogatást végeztek. A szőnyegeket eladásra készítik, frottírszélből, gyapjúból és pamutvégből, a Sulák cég és egyéni vásárlók részére. Az enyhe fokban értelmi fogyatékosok, mintegy tizenöt személy a budapesti ERFO-ban (Erzsébetvárosi Rokkantak és Fogyatékosok Foglalkoztató Intézete) dolgoznak - védőmunkahely értelmi fogyatékosoknak -, az otthon saját kisbuszával szállítják őket naponta. Ők délutánonként, valamint pénteken - ami számukra az ERFO-ban munkaszüneti nap - az otthonban szőnek szőnyeget. Hat szövőszéken kilencen dolgoznak. A középsúlyos fogyatékosok, akik még munkafoglalkozáson képesek résztvenni, hajtogatják a papírburkolatot a fokföldi ibolya virágcserepeire. Ezt szakképzett nővérek vezetésével, felosztott munkafázisokban, egyénre szabott feladatrészekben csinálják. Van, aki hajtogat, az ügyesebb tűzőgéppel összetűzi, és van, aki egymásba illesztve dobozolja. A legsúlyosabb fogyatékosok a drótmentést végzik, a már nem használatos műanyag szigetelésű rézdrótról lefejtik a burkolatot, és a rézdrótot kötegekbe rendezik. Ebben a helyiségben zajlik a hulladék szivacsok feldolgozása, ami aztán párnatöltelék lesz. A maradék szivacsdarabokat először megtisztítják, majd kockára vágják és zsákolják. Ebben a munkafolyamatban és az intézetben folyó teljes foglalkoztatási tevékenység során azt tapasztalta a vizsgálat, hogy a gondozottak képességeinek megfelelően osztják fel a folyamatot, de mindenkit foglalkoztatnak. A teljesen járásképtelen és súlyos értelmi retardáció fokán álló gondozottak - a vizsgálat idején nyolc személy - tolókocsiban ott vannak a többiekkel, nincsenek elszigetelve, néhány műanyag kockával játszhatnak. Talált a vizsgálat példát arra is, hogy a foglalkozás ideje alatt az egyik teremben egy szőnyeg volt odakészítve a sarokba, mert van olyan fogyatékos, aki nem képes a foglalkozásban részt venni - színezni, vagy rajzolni, hajtogatni -, de szívesen van a többiekkel, és addig színes újságpapírt tépeget.

Minden nap van foglalkozás, két - két és fél órán át, délelőtt és délután. Nem kötelező, de mindenkit szívesen látnak. A foglalkoztatás a gondozottak képességei szerint összeállított foglalkoztatási terv szerint folyik, melynek lényege, hogy a gondozottak megmaradt képességeit és érzelmeit fejlesszék, állapotuk ne romoljon. Ilyen foglalkoztatások például a kifestők, rajzolás, agyagból szobor készítés, hímzés, stb. Folyamatos a verstanulás, működik tánc-csoport, különböző sportágakban - asztalitenisz, atlétika, stb. - rendszeres résztvevői a különböző versenyeknek, rendezvényeknek (például speciális olimpia, mályi alkotótábor stb.). Ünnepek alkalmával műsorokat készítenek és adnak elő, vendégeket hívnak, akik nemcsak a hozzátartozókból verbuválódnak. A község általános iskolájának tanulói közösen szerepelnek a gondozottakkal és ezt teszik az intézet dolgozói is. Ezeket a rendezvényeket felveszik videókamerával, a gondozottak nagyon szeretik újra meg újra megnézni. Meg kell jegyezni, hogy a Sérült Emberek Szövetsége által kiírt pályázaton az otthon három lakója kapott különdíjat grafika, festmény, szobor kategóriákban. 1996. novemberétől kéthetente evangélikus lelkész tart ökumenikus istentiszteletet az otthonban. A vizsgálatot végzők véleménye szerint a mentálhigiénés csoportvezető hatalmas lelkesedéssel és kifogyhatatlan energiával működteti a foglalkoztatót, odaültetve a képezhetetlen idiótát is, hadd rakosgassa a színes műanyag kockákat, legalább társaságban van addig is. Igyekszik mindenki számára a szellemi színvonalának megfelelő feladatot találni, s ha valakit csak tizenöt-húsz percig képes lekötni, annak is örül. Ennek meg is van az eredménye: annak ellenére, hogy Tordason is vannak képezhetetlen idióták, mégis olyan érzése volt a vizsgálatot végzőknek, hogy itt "könnyebb" esetek vannak. Senki nincs kikötözve, nincsenek ápoltak, akik a fal mellett álldogálva, vagy a földön üldögélve himbálnák magukat és  artikulátlanul üvöltöznének. Ez egyértelműen a törődésnek, az emberi kapcsolatok folyamatos ápolásának a következménye. Ha csurog a nyála az idiótának, azt letörölik, akkor is adnak a kezébe kanalat, ha nem tudja használni és beszélnek hozzá. Az igazgató az eltelt időszakban még csak egy munkaértekezletet tartott kollégáinak, azonban legfontosabb elvárásait egy körlevélben fogalmazta meg, többek között: "Erősen hiszem, hogy a ránk bízott gondozottak is érzékelni fogják, hogy értük vagyunk, értük dolgozunk". Rendszeressé kívánja tenni az ún. szülői értekezleteket, az elsőt éppen a vizsgálatot követő hétvégére tervezték.

Az otthonban nincs intimszoba, de az igazgató meg kívánja oldani ezt a problémát, csak még nem tudja a módját. Van orvosi rendelő, ahol a háziorvos rendel. Életmentő felszerelést (ambu, stb.) a kapott tájékoztatás szerint azért nem vettek még, mert kb. 70.000 forintba kerül és ez az otthonnak túl drága. A gyógyszerszekrények, gyógyszerelési kartonok és az egészségügyi lapok átnézése után a vizsgálat azt a következtetést vonta le, hogy mind a háziorvos, mind pedig a pszichiáter gondosan törődik a gondozottakkal, állapotukat ellenőrzik, gyógyszerelésük átgondolt, szükség esetén megfelelően változtatják, kellő időben kérnek szakorvosi-kórházi kivizsgálást, kezelést. Ezt igazolják a mortalitási adatok is. 1994-ben egyetlen haláleset sem történt, 1995-ben kettő, és 1996-ban egy személy halt meg az otthon lakói közül, azonban egyikőjük sem az otthonban, hanem egészségügyi intézetben. Két esettel lehet illusztrálni az otthonban folyó szakmai munkát. Az esetek egyúttal arra is alkalmasak, hogy megmutassák a szociális ellátó rendszer (és nem az otthon) hiányosságait, melyek miatt ez a két gondozott talán élete végéig az otthon lakója lesz, noha kis támogatással önálló életvitelre is képesek lennének.

Esetek

1.  számú eset:

N. S. 28 éves, diagnózisa: Mentális retardatio (enyhe és közepesen súlyos határán)
Irataiból anamnesztikus adatok nem deríthetők ki. Családi kapcsolatai nincsenek. A Soroksári úti csecsemőotthonból a Csalogány utcai óvodába került, majd Fővárosi Nevelőotthon (Diószeghy u.) foglalkoztató iskolájába. Elhelyezését megelőzte a Bárczy Gusztáv Gyógypedagógiai Tanárképző Főiskola Kórtani Tanszékének vizsgálata, amely értelmi fogyatékosságát az enyhe és közepesen súlyos határán lévőnek véleményezte és foglalkoztathatónak tartotta. Ezt a szintet megőrizte a 8. csoport végéig. Részletek jellemzéséből: "Pszichésen viszonylag kiegyensúlyozott, nagyon szeretetigényes,... jól irányítható szépszóval, de határozottan,... társaival barátságos,... tanulásra és munkára képes figyelmét kellőképpen összpontosítani. Szabad idejében egyéni hobbi tevékenységgel képes saját magát elfoglalni. Mozgása rendkívül ügyes, szívesen és eredményesen játszik sportjátékokat. Szinte minden munkában ügyes. Rajzai nem imbecillis szintűek, képes embereket viszonylag helyes testarányokkal mozgásközben ábrázolni, profilt is tud rajzolni." A kisegítő iskola elvégzése után - közepes szinten - N. S. Tordasra kerül, ahol az otthon életének egyik központi szereplője lesz. Évek óta jár dolgozni az ERFO-ba, oszlopos tagja a foglalkoztatásnak, szobraival több díjat nyert. A szobrok (kisméretű agyag szobrokról van szó) egyéni látásmódról, kifejezett tehetségről árulkodnak. Sportolni is szeret, tagja a tánccsoportnak, ahol méretei és egész habitusa folytán irányító (férfias) szerepet tölt be. Mozgása magas mozgáskultúráról árulkodik. Beszélgetés közben szellemi szintjét meghazudtoló életszemléletről tesz tanúbizonyságot.  Ha lennének Magyarországon átmeneti otthonok, védett munkahelyek, akkor N. S. önállóan is élhetne, sőt talán művészi tevékenységet is folytathatna.

2. számú eset:

K. J. 29 éves, diagnózisa: Mentalis retardatio (közepesen súlyos)
Mivel alkoholista apja fizikailag bántalmazta, másfél éves korában állami gondozásba került testvérével együtt. Szívrendellenesség miatt (zárójelentés és diagnózis nem állt rendelkezésünkre) közel három évet töltött kórházban. Ezt követően állapították meg szellemi visszamaradottságát. A Csalogány utcai Nevelőotthon foglalkoztató iskolájában jó eredménnyel tanult. Gyógypedagógiai jellemzése jó, munkafeladatokban szorgalmas, kitartó, finom manipulációja jó, szépen kézimunkázik, a teljesítmény motiválja. A kisegítő iskola befejezése után kerül Tordasra, ahol jellemzése szerint teljesen önálló, barátságos, világos gondolkodású, állandó párkapcsolata van egy gondozott társával, és munkát vállal a faluban, ahol évek óta dolgozik, de az otthonban is szívesen segít, minden rábízott feladatot elvégez, társainak is segít. K. J.-nek csak egy kis lakásra lenne szüksége Tordason, hogy ott élhessen barátnőjével, akit talán feleségül is vehetne.

III. Fejér Megyei Ápoló-Gondozó Otthon Polgárdi (1996. november 26.-27.)

A Fejér Megyei Ápoló-Gondozó Otthont 1979-ben megyei egészségügyi gyermekotthonként a Fejér Megyei Tanács alapította. Először nyolcvan férőhellyel, majd 1980-tól további hatvan  férőhellyel bővítve működött. Az igazgató tájékoztatása szerint 1995-ben fölvetődött az intézet megszüntetése - elsősorban az épületek állaga miatt - azonban a fenntartó mégis a további működtetés mellett döntött. Az alapító okirat legutolsó módosításáig kiskorúak fogyatékos otthona volt. 1996. júliusában módosították az otthon alapfeladatát, miszerint alaptevékenysége: "a fogyatékosok ápoló-gondozó otthonaiban történő ellátás, a súlyos és középsúlyos értelmi vagy halmozottan fogyatékos egy éves koron túli gyermekek és felnőtt korúak ápolása, gondozása valamint a lakók korának, egészségi állapotának megfelelő fizikai, egészségügyi ellátása, mentális gondozása, szükség szerint foglalkoztatásának biztosítása". A profilbővítés oka - a kapott tájékoztatás szerint - az volt, hogy az otthon lakóinak kb. kétharmada időközben nagykorúvá vált.

Az otthon  Polgárdi külterületének ipartelepi részén, kb. 3 km-re a településtől, Székesfehérvár irányában a 70-es főúton, négy hektár területen fekszik. Az épületek az M7-es autópálya építésekor az építkezést végző katonák szállásainak céljára hozták létre, ún. modul barakk elemekből.  Csőszelvényekből és szögacélból hegesztett rácsos tartószerkezetű, falai 3-4 cm vastag, szalmatörekből, cement kötéssel készült 50x200 cm-es lapok. U-szelvényű acélkeretben, csavarozással rögzítették a tartócsövekhez. A csővázat hordó szerkezet elhelyezését követően végeztek a talajon homokfeltöltést, kb. fél méter magasságban. Egészségügyi intézménnyé történő átalakításkor, 1979-ben 40-50 cm mély, 25 cm széles beton sávalapot készítettek, - amely alapozás nem éri el a kötelező, fagyhatárt meghaladó mélységét - és a panelek belső oldalára egy sor magasított téglából falat húztak. A már említett megszüntetésre vonatkozó döntés előkészítése során, 1995-ben készült statikai szakvélemény, amely szerint az "épületek a mostani állapotban is állékonyak, fenntartásuk további 10 évre biztosítható. A fennmaradás feltételei: az összefoglalásban leírt javítási munkák végrehajtása (gőz kivezetés épületen kívül, fürdőszobák szigetelésének kialakítása vagy javítása, csapadékelvezetés megoldása, tereprendezés stb.)". Ezen feltételeknek csupán egy része teljesült még.

Az intézet földszintes barakképületekből áll, melyek egy része - három épület - szolgál a gondozottak elhelyezésére. Külön épületben található az iroda, a garázs stb. Az egész otthont ember magasságú kerítés veszi körül. Az igazgató tájékoztatása szerint az intézet alapításakor csupasz épületek voltak, azóta a dolgozók folyamatosan parkosítanak, néhány éve gyümölcsöst ültettek. A belső utak betonozottak, van füves játszótér, sportpálya, fürdőmedence és tervezik a korábbi széntároló helyén gyógytornaterem építését. A fennmaradásra vonatkozó fenntartói döntés után megkezdődött az intézet felújítása is, ezévben adták át a gázkazánt.
A vizsgálat idején mindezek ellenére az otthon épületei rendkívül elhanyagoltak voltak, ami magyarázható a megszüntetésre vonatkozó elképzeléssel is. 

Az intézetet ma is az 1987-ben kinevezett, csecsemő- és gyermekorvosi szakvizsgával rendelkező igazgató vezeti, aki korábban az otthonban másodállású orvosként dolgozott. A közalkalmazotti létszám összesen nyolcvanhárom fő, melyből a szakmai dolgozók száma negyvenhét fő. A szakmai dolgozók közül közvetlenül a betegekkel negyvennégyen foglalkoznak, szakképzett ápoló tizenhárom. Az intézet profiljának megfelelő végzettséggel azonban csak öt fő rendelkezik. (11%). Az intézetben orvost nem alkalmaznak, az orvosi feladatokat az igazgató látja el egyszemélyben "háziorvosként" és "gyermekorvosként" is. A gondozottak társadalombiztosítási igazolványait az otthonban tartják. Kérdésre elmondta, hogy ő az állandó készenléti ügyeletes - telefonon hívható -, ezért, valamint a "háziorvosi" feladatok ellátásáért nem kap külön díjazást.  Távollétében a település háziorvosa helyettesíti. Egyébként az igazgató főorvos - mindkét feladatkörében - összesen napi három órát rendel. Pszichiáter szakorvos heti négy órában jár ki Székesfehérvárról. Mentálhigiénés csoport a jogszabályi előírások ellenére sem működik az otthonban. A foglalkoztatást három gondozónő és egy óvónő végzi, akiket heti három órában, mellékállásban Székesfehérvárról kijáró gyógypedagógus irányít.

Az intézet engedélyezett létszáma 140 fő. 
A ténylegesen gondozottak száma:	1994-ben: 		138 fő
					1995-ben:		136 fő volt.

A vizsgálat idején 139 főt gondoztak, a gondozottak életkor szerinti megoszlása:
					1-16 év közötti:	33 fő
					16 év fölötti:		106 fő.

Arra vonatkozóan, hogy diagnózis szerint milyen a betegek megoszlása, információt nem kaptunk. Az elmondottak szerint a fekvő beteg: kb. negyvenöt fő, fennjáró beteg: kb. hatvan-hatvanöt, és az ápoltak közül majdnem kilencven fő nem szobatiszta. (Ez a lakók 65%-át jelenti.)

Az otthonban három pavilonban hat csoport van. Az elhelyezést főként a gondozottak mozgásállapota és részben kora határozta meg. Eszerint az A pavilonban van a "nagyfekvő": huszonhat fővel. A B pavilonban van a "kisfekvő" tizennyolc fővel, és elkülönítve a "nagy fiúk csoportja": huszonhat fővel. A C pavilonban van egy "óvodás és vegyes kiscsoport": huszonnégy fővel, egy "fiú csoport": huszonegy fővel és egy "lány csoport": huszonnégy fővel. A lakószobák átlagban öt-nyolc ágyasak, van egy egyágyas és egy tizenegyágyas szoba is, ez utóbbi az ún. kisfekvőben. Egy gondozottra maximum egy-két négyzetméternyi terület jut. A szobák berendezése jórészt elavult kórházi felnőtt és rácsos ágyakból áll. A szobák és a folyosók sivárak, a berendezés hiányos és kopott. Van öt db hálóságy is. Az "egyágyas szobában" egyetlen hálóságy található bezárva, benne egy imbecill beteg,  aki tud azért beszélni, ha rosszul is. Úgy mondják, hogy tíz éve került ide az Országos Pszichiátriai és Neurológiai Intézetből, ahol annyira "megszokta" a hálóságyat, hogy nem hajlandó kijönni belőle. Rákérdezésre élénken bólogat, hogy valóban így van. Éjjeliszekrény illetőleg ezt helyettesítő műanyag polc minden szobában található, zárható szekrénye azonban csupán tizenöt betegnek van. Összesen három intézeti és négy magántulajdonú TV készülék nyújt szórakozási lehetőséget. A pavilonok szellőzése rendkívül rossz, mindenütt erős vizelet és tisztátalanság szagát tapasztalta a vizsgálat. Az intézetben összesen hét közösségi célra szolgáló kisebb-nagyobb helyiség van, ahol az étkeztetés is történik. A gondozottak a nappali-ebédlő-foglalkoztató helyiségben tartózkodnak mindig, ha nincsenek ágyukban. A nővér közöttük van és "teszi a dolgát": tisztáz, etet, gyógyszert oszt. Van olyan, aki az ágyában van lekötözve, van olyan, akit belekötöttek a tolókocsiba és olyan is, akit álló testhelyzetben hozzákötöttek a radiátor csövéhez. Ott álldogált órákig, a vacsorát - benne az esti gyógyszeradaggal - egy tálban odavitte a nővér - amikor a többiek már megkapták az adagjukat - és kanállal megetette.

Az intézet,  az igazgató többszöri elmondása szerint,  teljesen zárt jellegű, a betegek csak  felügyelettel mehetnek el, azonban felügyeletet biztosítani számukra a dolgozók köréből nem tud. Kimenő ilyképpen nem létezik, annak ellenére, hogy a házirend a kimenőt a következőképpen szabályozza: "Az intézményből való eltávozás kimenő engedéllyel történik, kimenő engedélyt az intézet főnővére és az osztályos főnővér adhat a beteg állapotától függően." Ez a gyakorlat az egészségügyi gyermekotthoni időszakból maradhatott meg, és a szakosított szociális ellátássá, különösen felnőtt korúakat is gondozó intézménnyé való átalakulás során nem változott. Az igazgató egyébként maga is kérdésként vetette föl, hogy hogyan lehetne a kimenőt szabályozni, mely esetben engedhető és mely esetben tiltható meg. A vizsgálat azt is tapasztalta, hogy az igazgató nem volt teljesen tisztában azzal, hogy az intézmény működésére az egészségügyi törvény előírásai vagy a szociális törvény rendelkezései alkalmazandók-e.

Egyébként is az igazgató "hospitalizálni" kívánja az intézetet, vagyis lehetőség szerint a betegellátás keretében az otthonban elvégezni a kisebb - általában kórházi - beavatkozásokat, például infúzió adását, sebek összekapcsozását, feltárásokat. A vizsgálat azonban az intézetet - nincs orvosi szoba, csupán a főnővéri szobában van egy vizsgálóasztal és egy orr- és nyákszívó -  és a személyi feltételeket erre a feladatra nem tartja alkalmasnak. Nincs az otthonban elkülönítő sem, az esetleges fertőző betegek elkülönítése - a kapott információk szerint - úgy történik, hogy az egészséges betegek ágyát áttolják egy másik helyiségbe, amíg a kórházi beutalás megtörténik.

Az otthonban tizenkét kád, három zuhanyozó és huszonegy WC állt - számos kisebb fürdőhelyiségben - a gondozottak rendelkezésére. A mellékhelyiségek száma a jogszabályi normatíváknak megfelel, azonban állapotukra ugyancsak jellemző volt az egész intézetben tapasztalható elavultság. A fürdés - tájékoztatás szerint - felügyelettel történik, legalább kétnaponta.  A folyamatos fűtést és melegvíz-szolgáltatást az új beruházásként idén átadott gázkazán biztosítja.

Az intézetnek saját konyhája van, amely napi négyszeri étkezést nyújt. Ebből az ebéd és heti két alkalom kivételével, a vacsora is meleg. A kapott tájékoztatás szerint az étel mennyisége és minősége megfelelő, a pépes és a roboráló étrendről az igazgató dönt. Szükség esetén - különösen az ún. nagy fiúk csoportjában - kiegészítő étkezést is tudnak adni, azonban a jogszabályban előírt  gyermekkorúak kétszeri kiegészítő étkezéséből csak egyet, az uzsonnát biztosítják.

A jogszabály által előírt költőpénzt az arra jogosult gondozottaknak biztosítják. Az intézeten belül vásárlási lehetőség nincs, a már említett kimenő általános "tilalma" folytán ez a településen sem oldható meg. A gondozottak költőpénzéből, "megrendelésük" alapján, a gondozónők vásárolják az ún. csomagokat. Ez az eseménynaplók tanúsága és a szóban elmondottak szerint úgy történik, hogy a nővérek összeírják az egyes szobák igényeit, azt megvásárolják és ezt a csomagot egy hétre beosztva, naponta szobánként közösen használják föl. Ezzel lényegében megfosztják a beteget attól, hogy saját anyagi lehetőségei határain belül szabadon döntsön, hiszen a gondozónők a csomaggal mintegy újraosztják a szoba betegeinek rendelkezésére álló javakat. A jobb állapotú betegekkel - nagyobb értékek esetén - a gondozónők mennek el vásárolni.

Saját ruha használata az otthonban engedélyezett, azonban az otthon a jogszabályi normának megfelelő mennyiséggel ellátja a gondozottakat. Saját mosoda van, így a napi váltás is megoldható. Tisztálkodási eszközöket, anyagokat inkontinencia betéteket - TENA nadrágpelenka - ugyancsak biztosítja az intézet. Elmondásuk szerint sok ruhaneműt kapnak a Vöröskereszttől, a Máltai Szeretetszolgálattól és a szülőktől is. A vizsgálat tapasztalatai szerint a gondozottak ruházata eléggé elhanyagolt, és nem minden esetben az évszaknak megfelelő - rövid ujjú ing és papucs - volt.

Az igazgató a vizsgálók rendelkezésére bocsátott egy 1994. július 8-i keltezéssel, általa készített és aláírt, jóváhagyó záradék nélküli házirendet. Ezt elmondása szerint a nővérszobákban tartják, azonban a vizsgálat a C pavilon ügyeletes nővérszobájában egy 1987-es, még az egészségügyi gyermekotthon idejéből származó házirendet talált. Az érdekképviseleti fórum működésének szabályzata is elkészült, de annak összehívására állítólag még nem volt szükség. A főnővér az érdekképviseleti fórum megalakulásáról, működéséről egyáltalán nem is tudott. Az eseménynaplót - amely nem sorszámozott - az osztályos nővérek vezetik, ebben rögzítve a napi történéseket. Csak a jelentősebb és emiatt vizsgálatot igénylő esetekről készül jegyzőkönyv, sokszor ez is néhány napos késéssel. Erre egy példa 1996. októberéből, amikor is T. A. gondozott, aki ágyában kikötött beteg, olyan súlyos - kétoldali - arccsont törést szenvedett, ami csak két fémlemez behelyezésével volt korrigálható. Egy fogát el kellett távolítani. Testén több helyen észleltek a kórházi orvosok véraláfutásokat. Az elváltozásokat traumás eredetűnek tartották. Ebben az esetben az történt, hogy T. A. a csonttörést okozó esemény után három nappal került kórházba és nem tudni, hogy addig miért nem. A vizsgálat és a jegyzőkönyv felvétele is csak ezek után történt meg. Hasonlóképpen történt több haláleset évekkel korábban az otthonban, mely említésre azért érdemes, mivel az otthont jelenleg is az akkori igazgató és főnővér vezeti. 1988-ban K. M. pár nap eltéréssel sósavval megitatott három idióta gondozottat, akik ennek következtében meghaltak. Az eseménynapló szerint az első eset 1988. október 18-án történt, mikor is a bejegyzés szerint L. J.-nek egész éjjel habos váladék jött az orrából és a szájából, nehezen kapott levegőt, valamint lilák voltak a körmei. Másnap délben exitált, a bejegyzésben nem szerepel, hogy orvos látta-e. Ezt követően október 22-én M. M. lett rosszul, hányt, mire Daedalon kúpot adtak neki. Orvos látta, majd pár óra múlva kórházba utalta, ahol M. M. meghalt. Három nappal később, október 25-én ZS. S. hányt és habzott a szája. A hányadék marta a száját. Őt is látta orvos és ugyancsak kórházba utalta, ahol ZS. S. még élt egy hónapot, de aztán meghalt. Vizsgálat csak ezt követően indult, amely felfedte, hogy az elkövető K. M. volt, aki az egyik mellékhelyiségből vette el a sósavat. K. M.-t több emberen elkövetett emberölés vádja alól büntethetőséget kizáró ok miatt felmentették, majd az IMEI-be (Igazságügyi Elmemegfigyelő és Gyógyító Intézet) utalták, ahol négy évig volt. Ezt követően visszaküldték az otthonba. Az említett eset azt mutatja, hogy a gondozónők milyen lelkiismeretességgel bántak a rájuk bízott, sokszor magatehetetlen emberekkel. Az első esetben a nővérek nem is hívtak orvost a gondozotthoz, feltehetően azért, mert nem ismerték fel a mérgezést. Az igazgató pedig nem rendelt el azonnali vizsgálatot a haláleset után, a főnővér pedig a második mérgezéses haláleset után sem rendelt el óvintézkedéseket.

A fenntartó átfogó pénzügyi-gazdasági ellenőrzést 1990-ben, és legutóbb 1994-ben tartott. A jegyzőkönyvek tartalma szerint a vizsgálat kizárólag gazdálkodási kérdésekre terjedt ki. Az 1994-es vizsgálat összegző megállapításai általánosságban fogalmazzák meg az operatív gazdálkodás egyes területein tett észrevételekkel kapcsolatban kialakítandó vezetői belső ellenőrzés szükségességét, és figyelmeztetnek a megfelelő ellátást nyújtó tárgyi feltételek biztosítására. 
ÁNTSZ közegészségügyi vizsgálatáról jegyzőkönyveket az intézetben a vizsgálat legutolsó dátummal 1994. évi keltezéssel találta. Ekkor az otthon konyhájának és mosodájának ellenőrzése történt meg. A konyhai vizsgálat jegyzőkönyve eléggé jelentős hiányosságokat rögzített (például  a konyhai hűtőszekrényben együtt tárolták a hentesárut, tejterméket, ételmintát; nem volt kézfertőtlenítő szer kézmosáshoz, csak mosogatószer; a zöldség-előkészítőben több helyen hiányos volt a csempeburkolat; tisztasági meszelés szükséges stb.). Megjegyzendő, hogy az intézményben nem tudtak sem olyan határozatot, amely a jegyzőkönyv megállapításai nyomán szankciókat tartalmazott volna - az igen súlyos hiányosságok ellenére -, sem pedig az utóellenőrzésről szóló jegyzőkönyvet mutatni. Az ÁNTSZ járványügyi intézkedést ugyancsak 1994-ben tett, tömeges ételfertőzés miatt. A felvett jegyzőkönyv megállapította, hogy a járvány kitörését megelőző napról ételminta nem volt fellelhető. A konyhai dolgozók a járvány kitöréséről már a következő napon tudomást szereztek, ekkor az előző napi ételminta még feltétlenül meg kellett volna, hogy legyen. A százharmincöt gondozott 45%-a (hatvanegy fő) betegedett meg egy hét leforgása alatt és három halálos áldozatott követelt a járvány. Ez alkalommal is az történt, hogy az első bélfertőzéses gondozott az otthonban halt meg, és még eltelt három nap az ÁNTSZ vizsgálat megindulásáig.

A vezető főnővér a megyei módszertani otthon működéséről semmilyen fölvilágosítással nem tudott szolgálni, legutolsó szakmai továbbképzésként 1988-ban az Egészségügyi Gyermekotthonok Módszertani Intézete által szervezett konzultációt említette.

A vizsgálat ebben az otthonban is egyértelműen megállapította, hogy a szakmai munka nem megfelelő, a fejlesztés és gyógypedagógiai foglalkoztatás nem elégséges. A kapott tájékoztatás szerint felméréssel - aminek az iratokban nincs nyoma - kiválasztják a képezhetőket, akik számára 5x8 fős csoportokat szerveznek és foglalkoztatják őket. Így a végeredmény az, hogy negyven fő részesül egyáltalán valamiféle foglalkoztatásban, a többi száz gondozott pedig nem. A foglalkozások lényegében a fennjáró csoportoknak vannak, színezés, rajzolás, hajtogatás, a fekvő részlegen az elmondásuk szerint beszélgetéses foglalkozásokat tartanak. A megfelelő szintű gondozottak számára iskolai oktatást is szerveztek, ami annyit jelent, hogy két gyerek kijár Polgárdi általános iskolájába, heti hat órás foglalkoztató oktatásra. A gondozottak kartonjai nem áttekinthetőek, az állapot felmérés és regisztrálás havonkénti rendszerességgel, de szakmai szempontokat nélkülözve valósul meg. Jellemzőek a két-három, rendszeresen ismétlődő mondatok. Az otthon légköre nem tükrözi a személyzet pozitív hozzáállását a lakókhoz, a beadott gyógyszerektől várják a nyugalmat és a problémamentes munkaidőt. Tájékoztatásunkra elmondták, hogy szövés, kerámiázás, és barkácsműhely is van. Nyaranta  rendszeres kirándulásokat szerveznek Veszprémbe és Budapestre az Állatkertbe, valamint a Balatonra. A kirándulások költségeit az otthon költségvetéséből és a gondozottak költőpénzéből fizetik.
A kartonok hiányosságai mellett, nagyon gyakori a korai életévekben állami gondozásba vett gyerekek elmaradásainak, és pszichés okok miatti alulteljesítésének, a mentális teljesítményben való regisztrálása és értelmi fogyatékosnak diagnosztizálása.

Az ápolás és gondozás színvonalát mutatja, ami az átadó füzetekből kiderül, hogy rendszeresen alkalmaznak kikötést, kényszerkényszerzubbonyt (például a C pavilonban elhelyezett H. A.-t 1996. november 7-e és november 22-e között három alkalommal tették "zubbonyba".) Újabb példa a gondozás mikéntjére V. R., akinek a kézfején kétségtelenül cigarettacsikk által okozott égési sebek vannak. Rákérdezve az eredetre késlekedés nélkül vágja rá, hogy azok elvakart szúnyogcsípések. Persze nem lehet kideríteni, hogy ki nyomta el V. R. kézfején azokat a csikkeket. 

Az említett esetekhez tartozik még annyi kiegészítés, hogy a vizsgálatot végzők az iroda mellékhelyiségében, ami a fennjáró gondozottak számára is nyitva áll,  a vizsgálat időtartama alatt patkánymérget - köztudottan vérzékenységet okoz - találtak.
A jogszabályban előírt előgondozást az intézet - az igazgató tájékoztatása szerint - kapacitás hiányában nem látja el, de megemlítette azt is, hogy ez korábban sem volt. Az otthonban intimszoba sincs, az igazgató álláspontja szerint ez nem is szükséges. A vezető főnővér elmondása szerint a gondozottak közötti szexuális kapcsolatot tudomásul veszik, ám ennek feltételeit és például a fogamzásgátlás lehetőségét nem biztosítják. 

A vizsgálat ezúttal is áttekintette a gyógyszerelés mikéntjét a gyógyszerszekrények, gyógyszerosztó kartonok és a gondozottak egészségügyi kartonjainak átvizsgálása alapján. Jelentős gyógyszerkészlet található az otthonban, melynek háromnegyede neuroleptikus - nyugtató, görcsoldó, antipszichotikus - szer, és csak a maradék belgyógyászati. Az ideggyógyászati-pszichiátriai kezeléseket a pszichiáter rendeli. Megállapítható, hogy a gondozottak kb. 40-45%-nál a polipragmázia hibájába esik, ami annyit jelent, hogy képes három-négy, esetenként öt féle hasonló hatású nyugtatót adagolni ugyanannak a gondozottnak, méghozzá nagy adagban, és mindezt megfejelni a nagyon veszélyes Tardyl nevű altatóval. Így nem ritka az itt példaként bemutatott gyógyszerelés: M. J. 2-1-1 Grandaxin, 3x1 Sertan, 1-1-2 Melleril (200 mg.), 3x2 Pipolphen, 3x2 Seduxen, este: 2 1/2 Noxyron, 1 Tardyl. Az eredmény, amit az ilyen "gyógyszereléssel" el lehet érni nagyon hasonlít ahhoz, mintha a nyugtalan, agresszív idióta semmilyen gyógyszert nem kapna: üvölt, kántál, dobálja magát, le kell kötözni, mert különben kárt tesz magában, vagy a környezetében. A mechanizmus, ami ide vezet, pedig a következő: a túladagolt nyugtatók teljesen elbódítják a beteget, akinek a szellemi kapacitása amúgy is meglehetősen alacsony szintű. A nyugtatók következtében azonban maradék kontaktus- és önkontroll képességét is elveszti, így a mesterségesen létrehozott "ingerszegény környezetben" nem marad számára más, mint alapvető agyi mechanizmusainak a működtetése: a testének a himbálása, csapkodás, üvöltés, stb.

Az otthon mortalitási adatai a másik két vizsgált intézményéhez hasonlóak, 1994-ben hat, 1995-ben egy, 1996-ban pedig hét gondozott halt meg.

Esetek

1. számú eset:

K. K. tíz éves, diagnózisa: M. Little.
1986. április 22-én született, anyja nem vitte haza a kórházból. Iratanyagából kiderül, öt éves korában szakértői vizsgálat döntött arról, hogy egészségügyi gyermekotthonba utalják, mert értelmi képességei elmaradnak a korától. Az iratok szerint a gyermek többször volt műtve, 1988. februárjától 1992 novemberéig 14 alkalommal volt kórházban, ott tartózkodása meghaladja a két évet. Ezen időszakok olyan súlyos hátrányt jelentenek egy gyermek életében, amit csak gondos, szeretetteljes légkörben lehetne legalább pótolni. Ezzel szemben a szakvélemény alapján nem fejlesztést vagy pedagógiai támogatást kapott, hanem ebbe az otthonba való beutalást, ami egyértelműen helyzetének a legteljesebb zsákutcája.

2. számú eset:

L. R. ötéves, diagnózisa: Retardatio somato-mentalis.
Huszonhat hétre, 790 grammal született. Születése után azonnal csecsemőotthonba került, anyja gondozását nem vállalta. Két évvel később az intézeti gyám (GYIVI igazgató) áthelyezte Polgárdiba az alig három éves L. R.-t, mivel nevelését-gondozását itt látta biztosítva. A pszichológiai-gyógypedagógiai vélemény szerint "értelmi képessége mély mentális elmaradásra utal. Állandó felügyeletet és gondoskodást igényel." A két nappal később kelt gyermekpszichiáteri szakvélemény szerint azonban korától csak középsúlyos fokban elmaradott és "egyszemélyes kapcsolatban jól fejleszthető". A két, egymásnak ellentmondó, szakvélemény után nem történt semmi és L. R. elkezdte a fogyatékosok átlagos életét az otthonban. Önmagától megtanult felállni és kerettel ugyan, de járni is. A vizsgálat idején, vagyis majd 5 évesen, nem szobatiszta és nem tud beszélni - más kérdés, hogy soha, senki nem foglalkozott vele. Egy idő múlva pedig állapota krónikussá válhat, már nem is lesz lehetőség a fejlesztésre és így L. R. súlyos értelmi fogyatékosként éli le életét, amely testi fejletlensége miatt feltehetően nem lesz túl hosszú.

3. számú eset:

G. E. huszonkét éves, diagnózisa: Retardatio mentalis (IQ:65).
Születése után közvetlenül csecsemőotthonba került, mert szellemi fogyatékos szülei nem voltak alkalmasak gondozására-nevelésére. Az áthelyező bizottság megállapítása szerint értelmi képessége az enyhe és közepesen súlyos kategória határán áll, ami egyértelműen azt jelenti, hogy gyógypedagógiai vagy kisegítő iskolai szinten fejleszthető. Három éves, amikor nevelőszülőhöz kerül. Ettől kezdve szüleivel nincs semmi kapcsolata. A nevelőszülő nagyon szereti - ragaszkodik kisegítő iskolai beiskolázásához  - amit a szakértői bizottság is indokoltnak tart - de a nevelőszülő betegsége miatt nyolc év után visszakerül az intézetbe. Az intézeti gyám (GYIVI igazgató) az ő esetében is az egészségügyi gyermekotthont tartja megfelelő elhelyezésnek. 1992 óta, mióta megszületett az otthonba utaló határozat, fejlesztése, szintentartása érdekében semmi nem történt. Az otthonban folyó "foglalkoztatás", napi 20-30 percnyi színezés, hajtogatás túl alacsony szintű a számára, tehát nem szolgálja megfelelően a társadalmi integrációját.

Alkalmazott jogszabályok

A vizsgálat alapjául szolgáló legfontosabb jogszabályi rendelkezéseket - azok terjedelme miatt - a Melléklet tartalmazza.

A vizsgálat megállapításai

I. Általános megállapítások

1. A vizsgálat az alábbi alkotmányos jogok tekintetében észlelt alkotmányos visszásságot:

- tulajdonhoz való jog [Alkotmány 13. § (1)]
- egészséges környezethez való jog [Alkotmány 18. §]
- emberi méltósághoz való jog [Alkotmány 54. § (1)]
- embertelen, megalázó elbánás tilalma [Alkotmány 54. § (2)]
- kérelemhez és panaszhoz való jog [Alkotmány 64. §]
- gyermekek joga a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemre és gondoskodásra [Alkotmány 67. § (1)]
- legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog [Alkotmány 70/D. §]
- szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. §]

2. Az egészségügyi gyermekotthonok 1992. szeptember 1-jéig speciális egészségügyi intézményként működtek, ahová az egészségügyi minisztérium utalta be a gyógypedagógiai képzésre alkalmatlan, vagy képezhető, de olyan súlyos mozgás- vagy egyéb szervi elváltozásban szenvedő tizennyolc éven aluli gyermekeket, akik a fenti okok miatt pedagógiai nevelésre alkalmatlanok voltak.[155/1955.(Eü. K. 16.) EüM számú utasítás].

Az egészségügyről szóló 1972. évi II. törvény végrehajtására kiadott 15/1972. (VIII.5.) EüM rendelet 28. §-a lehetővé tette, hogy egészségügyi gyermekotthonokat tanácsi szervek,  valamint a miniszter által kijelölt állami és társadalmi szervek is tarthassanak fenn.

1992. szeptember 1-jétől a gyermekotthonokat szociális intézményeknek minősítették [122/1992. (VIII.11.) kormányrendelet 2. §]. Működésüket ekkor még külön végrehajtási rendelet szabályozta [21/1992. (VIII.11.) NM rendelet].

A szociális ellátásról és a szociális igazgatásról szóló 1993. évi III. törvény 57. § (2) bekezdése már egyértelműen kimondja, hogy szakosított szociális ellátást nyújtanak a külön törvényben meghatározott közoktatási intézménynek nem minősülő bentlakásos gyermekintézmények is. Az egészségügyi gyermekotthonokra vonatkozó 1992. évi kormány- és miniszteri rendeleteket 1994. február 1-jétől hatályon kívül is helyezték. Ettől az időponttól a korábbi egészségügyi gyermekotthonokra a szociális intézményekre vonatkozó szabályokat kell - az abban meghatározott eltérésekkel - alkalmazni.

A szociális intézménnyé való átminősítéssel megszűntek az egészségügyi szakmai felülvizsgálatok korábbi lehetőségei. A gyógyító-megelőző intézmények és szolgálatok szakfelügyeletéről szóló 8/1993. (III.31.) NM rendelet hatálya ugyanis  kizárólag a gyógyító-megelőző intézményekre és szolgálatokra terjed ki. A szociális törvény és végrehajtási rendeletei viszont az egészségügyi ellátás, a gondozás-ápolás  felügyeletére speciális szabályozást nem tartalmaznak. A "szakmai felügyeletet" a jelenlegi jogi helyzetben a fenntartó, a külön jogszabályban meghatározott szakmai követelmények érvényesülését - 1997. január 1-jéig - a 22/1992. (I.28.) kormányrendelet 11. §-a értelmében a közigazgatási hivatal vezetője, illetőleg a közegészségügyi-járványügyi szempontok vizsgálatát az ÁNTSZ-ek látják el. 

1997. január 1-jétől, a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények működésének engedélyezéséről szóló 161/1996. (XI. 7.) kormányrendelet szerint a szociális intézmények működési engedélyét  - a szakmai és egyéb feltételek megléte esetén - a szakosított szociális intézmények tekintetében a közigazgatási hivatal vezetője adja ki. Ez a kormányrendelet a hatálya alá tartozó intézeteket az 1993. évi III. törvény meghatározott §-ai szerint állapítja meg. Így hatálya alá tartoznak a fogyatékosokat ápoló-gondozó otthonok is, de a jogszabály betű szerinti értelmezése alapján kimaradnak ebből a körből az 1993. évi III. törvény 57. § (2) bekezdésében meghatározott bentlakásos gyermekintézmények. A szociális törvény az említett 57. § (2) bekezdésében ugyan kimondja, hogy ezek a bentlakásos gyermekintézmények személyes gondoskodás keretébe tartozó szakosított szociális ellátást nyújtanak, a kormányrendelet azonban a hatály megállapításánál nem jelöli meg az 1993. évi. III. törvény 57. § (2) bekezdés a) pontját, mint bentlakásos szociális intézményt. 

A T/3204 számú, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló törvényjavaslat a fogyatékos gyermekekkel kapcsolatos speciális szabályozást nem tartalmaz.

Az eddig ismertetett jogi szabályozás nem tartalmaz semmiféle garanciát arra, hogy a fogyatékos gyermekeknek a gondozó otthonokban az emberi méltóságot biztosító, önfenntartást előmozdító, a közösségi életben való tevékeny részvételét lehetővé tevő tisztes életet biztosítsanak, amelyet a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LIXV. törvény előír.

A vizsgálat megállapította: ma Magyarországon előfordul, hogy egy fogyatékos gyermek sorsa - amennyiben nem családban  nevelkedik - az intézetbe kerülése időpontjában egész életére kihatóan eldől. A szakmai felülvizsgálat és az említett jogi garanciák hiánya, a gyógypedagógiai fejlesztés sokszor elégtelen volta esetenként azt eredményezi, hogy mentális állapota szükségszerűen hanyatlik valamint fogyatékossága visszafordíthatatlanná, sőt súlyosbodóvá válik. Sajnálatos módon ezt a problémát - a jövőre nézve - sem az 1997. január 1-jén hatályba lépő 161/1996. (XI. 7.) kormányrendelet, sem a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló törvényjavaslat nem orvosolja.

2. Magyarországon a Népjóléti Minisztérium legutolsó, 1993. évi kimutatása szerint negyven egészségügyi gyermekotthon működik, 5.055 férőhellyel és negyvenkilenc felnőttkorú fogyatékosokat gondozó otthon található, melyek összesített férőhelye 5.367. Ezen kívül van még hét olyan otthon, ahol pszichiátriai betegeket és fogyatékosokat együtt gondoznak. Ez utóbbiakban 1.659 férőhely van. Összesen tehát mintegy 90 intézményben megközelítőleg 11.000 fogyatékos embert gondoznak. A vizsgálat mindkét egészségügyi gyermekotthonnak nevezett intézményben azt találta, hogy a gondozottak több mint fele felnőttkorú. A 2/1994. (I.30.) NM rendelet szerint a fogyatékosok otthonában ápolhatók az első életévüket betöltött gyermekek is, azonban a fiatalkorú és felnőtt korú személyek gondozását elkülönítetten kell biztosítani.

3. A szakosított szociális ellátást nyújtó, jelenleg még egészségügyi gyermekotthonnak nevezett intézetekbe utaltak súlyos és középsúlyos értelmi fogyatékosok, akik hivatalosan a gyógypedagógiai iskoláztatás szempontjából képezhetetlenek, mert a gyógypedagógiai intézményrendszer legalsó fokán támasztott követelményeknek sem felelnek meg. Súlyos és középsúlyos értelmi fogyatékosok azok, akiknek a gyógypedagógiai vizsgáló módszerekkel meghatározható intelligencia hányadosa (IQ) 20-35 között, illetve 20 alatt van. Értelmi fogyatékosság a központi idegrendszer fejlődését befolyásoló örökletes és környezeti hatások következményeként alakul ki, mely miatt az általános értelmi képesség elmarad az átlagostól és az önálló életvezetés akadályozottá válik. Az ide beutalt gyermekek jelentős százalékánál is fennáll azonban a gyógypedagógiai fejlesztés lehetősége. Ahhoz, hogy a gyerekek részleges habilitációja illetve rehabilitációja megvalósuljon, rendszeres, speciális gyógypedagógiai eljárások alkalmazása szükséges. Állandó, szakszerű támogatással egyszerű munkafolyamatok végzésére képessé válnak, az intézeti közösségbe beilleszkednek. Kommunikációjuk, mozgásuk fejleszthető és szinten tartható, a súlyos értelmi fogyatékossággal általában együtt járó személyiségzavar ellenére. Az értelmi fogyatékosság ténye nem jelent minden szempontból visszafordíthatalanságot.

A vizsgálat két intézményben is megállapította, hogy a gyógypedagógiai munka hiánya, illetőleg elégtelen volta következtében sok gondozott saját szellemi szintje alatt teljesít, vagy fokozatosan lesüllyed olyan szintre, ahonnan már szakszerű és folyamatos munkával sem lehet visszahozni. A vizsgált harmadik intézményben a vezető személye és végzettsége - lévén gyógypedagógus - is biztosította a megfelelő szakmai munkát. Hiányoznak azok a jogszabályi előírások, amelyek pontosan meghatározzák, hogy a fogyatékos gyermekeket milyen időközönként és milyen orvosi (gyermekpszichiátriai), illetve gyógypedagógiai vizsgáló módszerekkel kell felülvizsgálni.

4. Olyan esetek is vannak, amikor a gondozott nyilvánvalóan nem ebbe az otthon típusba való, ám körülményei és a magyarországi szociális ellátó rendszer ellehetetlenülése folytán mégis itt kallódik el. Általában olyan gondozottakról van szó, akik túl korán - csecsemőkorukban vagy közvetlenül születésük után - kerültek csecsemőotthonba és súlyos testi, mozgásszervi fogyatékosságuk van. Ehhez valamilyen szintű, de nem mély, szellemi visszamaradottság is társul, sőt esetenként még az sem. Az ő esetükben indul meg az a mechanizmus, amely végül oda vezet, hogy az emberi lét legalsó szintjén kénytelenek életüket leélni. A csecsemőotthonból azért kerülnek egészségügyi gyermekotthonba, mert  például veleszületett nyitott gerinc miatt nem lehet kisegítő vagy gyógypedagógiai iskolába elhelyezni őket, tekintve, hogy inkontinensek. Ha mégis sikerül beiskolázni őket, sokszor családi háttér hiányában visszakerülnek az egészségügyi otthonba, ahol nagykorúvá válva előáll a probléma, hogy mi legyen velük. Mivel a rokkantsági nyugdíj, tekintve, hogy soha nem dolgoztak, sokkal alacsonyabb, mint az intézetekben általában megállapított térítési díj, amit még a kötelező költőpénz biztosítása is terhel, ezért az állami nevelő és az ápoló-gondozó otthonok igyekeznek át-áthelyezni az ilyen betegeket. E betegek részére még a pszichiátriai intézeti elhelyezés lehetősége van meg, ahová azonban a területileg illetékes fekvőbeteg-gyógyintézet pszichiátria osztályának szakvéleménye szükséges, miszerint a pszichiátriai beteg önálló életvitelre nem képes és állandó intézeti gondoskodást igényel. Vélhetően ezért talált a vizsgálat több esetben az egészségügyi kartonokban olyan szakorvosi véleményt, amelyen "súlyos fokú szellemi visszamaradottság" a diagnózis és javaslat a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá  helyezésre. Az ilyen szakvélemény alapján a polgármesteri hivatal gyámügyi ügyintézője a pszichiátriai otthoni beutalással egyidejűleg ideiglenes gondnokot rendel ki, és sok esetben a gondnokság alá helyezés már el is marad (Lásd a tokaji 1. és 3. számú esetet).

II. Tokaj Városi Önkormányzat Egyesített Népjóléti  Intézmény Gyermekotthona

A lefolytatott vizsgálat során az otthonban folyó ellátásról, ápolásról és  gondozásról az alábbiakat állapítottam meg.

1. Az otthon az 1993. évi III. törvény 67. § (1) bekezdésében és a 2/1994. (I. 30.) NM rendelet 51. §-ában előírt orvosi, szakorvosi ellátást nem biztosítja. A gondozottakat éveken keresztül csupán az intézetet vezető orvos-igazgató kezelte, a szakértői vélemény szerint nem kellő gondossággal. Az otthonban éveken keresztül nem járt gyermekgyógyász, egyéb szakorvos. A gondozottak gyógyszerelése hiányos, a vizsgálat idején hiányoztak az előírt gyógyszerek, tartalék egyáltalán nem állt rendelkezésre. Az otthonban nincs orvosi szoba, elkülönítő. Hiányzik az életmentő felszerelés. Az otthon nem tesz eleget a mentálhigiénés ellátásra, valamint  a gondozottak életkorának és egészségi állapotának megfelelő foglalkoztatásra vonatkozó 1993. évi III. töevény 67. § (1) bekezdése és a 2/1994. (I.30.) NM rendelet 55. §-a előírásainak sem. 
A lakók gyógypedagógiai képzésben, fejlesztésben nem részesülnek. A jogszabályban előírt mentálhigiénés csoport nem működik, az intézet nem alkalmaz gyógypedagógust, pszichológust. A betegekről vezetett egészségügyi és gyógypedagógiai dokumentációk rendkívül hiányosak. A gondozónők tevékenysége csupán minimális gondozásra, ápolásra korlátozódik. Nem gondoskodnak a gondozottak alapvető életkörülményei kielégítéséről, mint például a szabad levegőn való sétáról, játékról.  Ezek a hiányosságok az otthon gondozottai tekintetében az Alkotmány 70/D. §-ában megfogalmazott, a legmagasabb testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben jelentenek alkotmányos visszásságot.

2. Az otthonban nem követik figyelemmel a gondozottak állapotának változását, nincsenek rendszeres állapotfelmérések. A képezhető gyermekek képzéséről, beiskolázásáról nem gondoskodnak az 1993. évi III. törvény és a  2/1994. (I. 30.) NM rendelet 59. § előírásai ellenére sem. Nincs az otthonban szabadidős foglalkoztatás, személyre szóló bánásmód [2/1994. (I.30.) NM rendelet 55., 56. §]. Mindez az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében foglalt, a gyermekeknek a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemre és gondoskodásra való jogával kapcsolatban okoz alkotmányos visszásságot.

3. Sérül az otthonban ápoltaknak az Alkotmány 18.§-ában deklarált egészséges környezethez való joga is. Egyrészt az épület nem felel meg a 2/1994. (I.30.) NM rendeletnek az elhelyezésre, a mellékhelyiségekre, a felszerelési tárgyakra  vonatkozó 42.  és 43. §-ok előírásainak, másrészt maga az épület, annak berendezési tárgyai, felszerelése rendkívül elhanyagoltak, hiányosak, elavultak, a higiénés előírásoknak egyáltalán nem tesznek eleget.

4. A gondozottaknak ágyneművel, alsó- és felső ruházattal, cipővel, tisztálkodási és higiénés cikkekkel való ellátottsága elmarad a 2/1994. (I.30.) NM rendelet 47. és 50. §-aiban  meghatározott mennyiségtől. Mindez az Alkotmány 70/E. §-ban megfogalmazott szociális biztonsághoz való jogba ütközik.

5. Az otthonban az ápolás, gondozás során alkalmazott (szakmailag nem indokolt) módszerek - lekötözés, hálóságyban tartás - egyértelműen az Alkotmány 54. § (1) és (2) bekezdésében foglalt emberi méltósághoz való jogot sérti, illetőleg az embertelen, megalázó elbánás tilalmába ütközik.

6. Az otthon nem tesz eleget az 1993. évi III. törvény 117/A. §-ában foglalt kötelezettségének, hogy a jövedelemmel nem rendelkező gondozottainak költőpénzt biztosítson. Ugyancsak nem teremti meg minden gondozottja számára a személyes tárgyak használatának lehetőségét. Ezzel a gondozottaknak az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében foglalt tulajdonhoz való jogának érvényesülésével kapcsolatban okoz alkotmányos visszásságot.

7. Az otthonban nem működik a gondozottak érdekvédelmét szolgáló, az 1993. évi III. törvény 98. §-ban előírt érdekképviseleti fórum, ezáltal sérül a gondozottaknak az Alkotmány 2. §-ában foglalt jogállamisághoz fűződő jogbiztonsághoz, valamint a 64. §-ában biztosított kérelemhez, illetőleg panaszhoz való joga.

8. Az intézetnek nincs az 1993. évi III. törvény 97. §-ában és a 2/1994. (I.30.) NM rendelet 65. §-ában előírt, jóváhagyott házirendje sem, ami az Alkotmány 2. §-ában foglalt jogállamisághoz fűződő jogbiztonság elvével kapcsolatban okoz alkotmányos visszásságot. 

III. Fővárosi Önkormányzat Fogyatékosok Otthona, Tordas

A lefolytatott vizsgálat során az otthonban folyó ellátásról, ápolásról és  gondozásról az alábbiakat állapítottam meg.

1. Az otthonban hiányzik az életmentő felszerelés, ami a gondozottaknak az Alkotmány 70/D. §-ában megfogalmazott, a legmagasabb testi és lelki egészséghez való jogával összefüggésben jelent alkotmányos visszásságot.

2. Sérül az otthonban ápoltaknak az Alkotmány 18. §-ában deklarált egészséges környezethez való joga, egyrészt a lakószobák zsúfoltsága miatt, másrészt mert a mellékhelyiségek száma nem éri el a 2/1994. (I.30.) NM rendelet 42. § (2) bekezdésében meghatározott mértéket. Ez az alkotmányos visszásság várhatóan hamarosan orvoslásra kerül, amennyiben a Fővárosi Önkormányzatnak az új otthon építésére vonatkozó tervezett beruházása megvalósul.

3. Az otthonban nem működik a gondozottak érdekvédelmét szolgáló, az 1993. évi III. törvény 98. §-ban előírt érdekképviseleti fórum, ezáltal sérül a gondozottaknak az Alkotmány 2. §-ában foglalt jogállamisághoz fűződő jogbiztonsághoz, valamint a 64. §-ában biztosított kérelemhez, illetőleg panaszhoz való joga.

IV. Fejér Megyei Ápoló-Gondozó Otthon,  Polgárdi

A lefolytatott vizsgálat során az otthonban folyó ellátásról, ápolásról és  gondozásról az alábbiakat állapítottam meg.

1. Az otthonban az 1993. évi III. törvény 67. § (1) bekezdésében és a 2/1994. (I. 30.) NM rendelet 51. §-ában előírt orvosi, szakorvosi ellátás csupán formálisan biztosított, tekintettel arra, hogy az intézet igazgatója a vezetői feladatain kívül egyszemélyben látja el a háziorvosi és gyermekorvosi teendőket is. A tényállásban megállapított esetek tanúsága szerint az orvosi és nővéri ellátásban is fordultak elő gondatlanságból eredő mulasztások. Az otthonban nincs orvosi szoba, elkülönítő. Hiányzik az életmentő felszerelés. Az otthon hiányosan tesz eleget a mentálhigiénés ellátásra, valamint  a gondozottak életkorának és egészségi állapotának megfelelő foglalkoztatásra vonatkozó 1993. évi III. törvény 67. § (1) bekezdése és a 2/1994. (I.30.) NM rendelet 55. §-a előírásainak. A gondozottaknak csupán egy része részesül gyógypedagógiai képzésben, fejlesztésben. A betegekről vezetett egészségügyi és gyógypedagógiai dokumentációk hiányosak. Mindezek a hiányosságok az otthon gondozottai tekintetében az Alkotmány 70/D. §-ában megfogalmazott, a legmagasabb testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben jelentenek alkotmányos visszásságot.

2. Az otthonban nem követik figyelemmel a gondozottak állapotának változását, nincsenek rendszeres állapotfelmérések. Hiányos a személyre szóló bánásmód, foglalkoztatás. [2/1994. (I.30.) NM rendelet 55., 56. §]. Mindez az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében foglalt, a gyermekeknek a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemre és gondoskodásra való jogával kapcsolatban okoz alkotmányos visszásságot.

3. Sérül az otthonban ápoltaknak az Alkotmány 18. §-ában deklarált egészséges környezethez való joga is, egyrészt amiatt, hogy az épületek nem felelnek meg a 2/1994. (I.30.) NM rendeletnek sem az elhelyezésre, sem a felszerelési tárgyakra  vonatkozó 42.  és 43. §-ok előírásainak, másrészt maguk az épületek, azok berendezései, felszerelési tárgyai, a mellékhelyiségek rendkívül elavultak, hiányosak, elhanyagoltak.

4. Az otthonban az ápolás, gondozás során alkalmazott (szakmailag nem indokolt) módszerek - lekötözés, hálóságyban tartás, kényszerzubbony - egyértelműen az Alkotmány 54. § (1) és (2) bekezdésében foglalt emberi méltósághoz való jogot sérti, illetőleg az embertelen, megalázó elbánás tilalmába ütközik.

5.  Az otthon nem minden gondozott esetében tartja tiszteletben az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz való jogot, amikor a költőpénz felhasználása során mintegy újraelosztják a javakat.

6. Az otthonban - megválasztása ellenére - nem működik a gondozottak érdekvédelmét szolgáló, az 1993. évi III. törvény 98. §-ában előírt érdekképviseleti fórum, ezáltal sérül a gondozottaknak az Alkotmány 2. §-ában foglalt jogállamisághoz fűződő jogbiztonsághoz, valamint a 64. §-ában biztosított kérelemhez, illetőleg panaszhoz való joga.

7. Az otthon vezetése indokolatlanul korlátozza a gondozottaknak a szabad mozgáshoz az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében biztosított jogát azzal, hogy az igazgató a házirendben foglaltak ellenére általános jelleggel - a beteg állapotától függetlenül - tiltja meg a kimenőt.

Ajánlások

1. A vizsgálat megállapításai alapján a fogyatékos otthonokban gondozottak alkotmányos jogainak érvényesülése és védelme érdekében kezdeményezem a népjóléti miniszternél, hogy 

- a 49/1990. (IX. 15.) kormányrendelet 5. § i) pontjában biztosított feladatkörében alakítsa ki a fogyatékosok szakmai felülvizsgálatának rendszerét, ezen belül határozza meg különösen azt, hogy a fogyatékos gyermekeket milyen időközönként és milyen orvosi (gyermekpszichiátriai), illetve gyógypedagógiai vizsgáló módszerekkel kell felülvizsgálni. Írja elő - megfelelő határidő megállapításával -, hogy a szakmai felülvizsgálatot a jelenleg fogyatékos otthonban gondozottak esetén is végezzék el; 

- tegyen javaslatot a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény működésének engedélyezéséről szóló 161/1996. (XI.7.) kormányrendelet módosítására akként, hogy a rendelet hatálya terjedjen ki az közoktatási intézményeknek nem minősülő bentlakásos gyermekintézményekre is;

- a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvénynek a civil kontrollt lehetővé tevő tervezett módosítása értelmében - annak elfogadását követően -, dolgozza ki a civil kontroll működésének szabályait, rendszerét.

2. Kezdeményezem a művelődési és közoktatási miniszternél, hogy a népjóléti miniszterrel egyetértésben dolgozza ki a közoktatási törvény hatálya alá nem tartozó bentlakásos gyermekintézményekben megvalósítandó gyógypedagógiai fejlesztő, szintentartó szakmai munka módszerét és szabályait.

3. Kezdeményezem, hogy a megyei közigazgatási hivatalok vezetői - amennyiben a 161/1996. (XI.7.) kormányrendelet hatálya a közoktatási intézménynek nem minősülő bentlakásos gyermekintézményekre is kiterjed - a működési engedélyek kiadásánál fordítsanak kiemelt figyelmet az előírt feltételek meglétére és a folyamatos ellenőrzésre.

4. Kezdeményezem az egészségügyi gyermekotthonok és fogyatékos otthonok fenntartóinál, hogy szervezzék meg a fenntartói szakmai felügyelettől független civil kontrollt. 

5. Kezdeményezem a fogyatékos emberekkel foglalkozó társadalmi szervezeteknél, amennyiben a szociális igazgatásról és a szociális ellátásról szóló 1993. évi  III. törvénynek a civil kontrollt lehetővé tevő módosítása elfogadásra kerül, éljenek  az abban foglalt lehetőséggel és fokozottan kísérjék figyelemmel az otthonokban  gondozott fogyatékosok életét.

6. Kezdeményezem, hogy a népjóléti miniszter és az országos tisztifőorvos vizsgálja meg a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei intézetének a Tokaj Városi Önkormányzat Egyesített Népjóléti Intézmény Gyermekotthonával kapcsolatos elmúlt öt évi tevékenységét.

7. Kezdeményezem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei ÁNTSZ tisztifőorvosánál, hogy a pszichiáter szakfelügyelő főorvos vizsgálja meg a szerencsi mentálhigiénés és pszichiátriai gondozójának,  valamint a vizsgálattal érintett főorvosának szakmai tevékenységét, különös tekintettel az 1995. május 15-én kiadott szakvéleményekre (tokaji 1. és 3. számú eset).

8. A vizsgálat a Tokaj Városi Önkormányzat Egyesített Népjóléti Intézmény Gyermekotthona vonatkozásában az érintett emberi jogok mindegyikével kapcsolatban alkotmányos visszásságot állapított meg. Arra figyelemmel, hogy a legutóbbi időszakban - többek között az intézményi átszervezés és a vezetőváltás következtében - pozitív irányú változások történtek, a megkezdődött folyamat erősítése és a megállapított alkotmányos visszásságok orvoslása érdekében kezdeményezem a gyermekotthont fenntartó Tokaj Városi Önkormányzatnál, hogy a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 9. § (4) és 103. § (1) c) pontjában biztosított hatáskörében, gondoskodjon

- a megkezdett változtatások anyagi fedezetének biztosításáról, az otthont magába foglaló épületek előírások szerinti felújításáról;

-  lehetőleg főállású  igazgató kinevezéséről;

- az előírt orvosi, szakorvosi ellátás biztosításáról, külön a kiskorú és külön a felnőtt korú gondozottak esetében; 

- a mentálhigiénés csoport létrehozásáról és működése feltételeiről, a megfelelő végzettséggel rendelkező szakemberek alkalmazásáról;

- az intézet olyan mértékű finanszírozásáról, mely lehetővé teszi az előírt életmentő felszerelés, gyógyszer, berendezési tárgyak, ruházat, textília, ágynemű stb. beszerzését és folyamatos pótlását;

- a rendszeres fenntartói szakmai felügyeletről;

- az otthonban kezdődjön meg az érdemi gyógypedagógiai tevékenység, valósuljon meg a személyre szabott bánásmód, a foglalkoztatás, fejlesztés;

- a megalázó, embertelen bánásmód megszüntetéséről;

- a jövedelemmel nem rendelkező, arra jogosultak költőpénzzel való ellátásának biztosításáról;

- az otthon házirendjének elkészítéséről, és fenntartói jóváhagyásáról, valamint az érdekképviseleti fórum haladéktalan létrehozásáról, működtetéséről;

- az otthonban korábban kialakult helyzetért való fegyelmi vagy büntetőjogi felelősség kivizsgálásáról és szükség szerint a személyi felelősség megállapításáról. 

9. Kezdeményezem tordai fogyatékos otthont fenntartó Fővárosi Önkormányzatnál, hogy a megállapított alkotmányos visszásságok orvoslása érdekében a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 9. § (4) és 103. § (1) c) pontjában biztosított hatáskörében, gondoskodjon

-  az életmentő felszerelés megvásárlásáról;

- a rendszeres fenntartói szakmai felügyelet biztosításáról;

- az érdekképviseleti fórum megalakításáról és működtetéséről.

10. A vizsgálat alapján kezdeményezem a polgárdi fogyatékos otthont fenntartó Fejér Megyei Önkormányzatnál, hogy a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 9. § (4) és 103. § (1) c) pontjában biztosított hatáskörében, gondoskodjon

- szakmai felülvizsgálat elrendeléséről, az orvosi és ápolási munka során a vizsgálatban megállapított gondatlanságból eredő mulasztások kivizsgálásáról;

- az előírt orvosi, szakorvosi ellátás biztosításáról, külön a kiskorú és külön a felnőtt korú gondozottak esetében;

- a mentálhigiénés csoport létrehozásáról és működése feltételeiről, a megfelelő végzettséggel rendelkező szakemberek alkalmazásáról;

- a szükséges életmentő felszerelés megvásárlásáról;

- az orvosi szoba és az elkülönítő kialakításáról;

- a rendszeres fenntartói szakmai felügyelet biztosításáról;

- arról, hogy az otthonban váljon teljes körűvé a gyógypedagógiai tevékenység, valósuljon meg a személyre szabott bánásmód, a foglalkoztatás, fejlesztés;

- anyagi lehetőségei függvényében  az épületek, berendezési és felszerelési tárgyak felújításáról, folyamatos karbantartásáról;

- a megalázó, embertelen bánásmód megszüntetéséről;

- a gondozottak tulajdonhoz való jogának maradéktalan érvényre juttatásáról, a költőpénz személyes felhasználásnak lehetőségéről;

- az érdekképviseleti fórum működtetéséről;

- a házirendben meghatározott kimenő rendjének érvényesüléséről;

- az otthonban kialakult helyzetért való fegyelmi felelősség kivizsgálásáról és szükség szerint a személyi felelősség megállapításáról.

Budapest, 1996. december 17.

Gönczöl Katalin

Melléklet

A vizsgálat során alkalmazott jogszabályok

- kivonatos közlés -

1972. évi II. törvény az egészségügyről

30. § (2) Az olyan testi és értelmi fogyatékosok elhelyezésére, ápolására, akik gyógypedagógiai vagy egyéb oktatásra és nevelésre alkalmatlanok, egészségügyi intézmények működnek.

16/1972. (IV.29.) MT rendelet  az 1972. évi II. törvény végrehajtásáról

17. § (1)...
– a gyógypedagógiai vagy egyéb oktatásra és nevelésre alkalmatlan testi és értelmi fogyatékosok elhelyezésére, ápolására egészségügyi gyermekotthonok működnek.

15/1972. (VIII.5.) EüM rendelet az egészségügyről szóló 1972. évi II. törvénynek a gyógyító-megelőző ellátásra vonatkozó rendelkezései végrehajtásáról

28. § (3) Az olyan tizennyolcadik életévüket be nem töltött testi és értelmi fogyatékosok elhelyezésére és ápolására, akik gyógypedagógiai vagy egyéb oktatásra és nevelésre alkalmatlanok, egészségügyi gyermekotthonok működnek. Egészségügyi gyermekotthont a Népjóléti Minisztériumon, valamint a fővárosi, megyei és megyei városi önkormányzatokon kívül a népjóléti miniszter által kijelölt állami szervek és társadalmi szervezetek tarthatnak fenn. A Népjóléti Minisztérium az egészségügyi gyermekotthoni ellátásra szoruló gyermekek elhelyezésére más szervezetekkel megállapodást köthet.

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

56. § (1) A szociálisan rászorultak részére személyes gondoskodást nyújtó ellátást (a továbbiakban: személyes gondoskodás) az állam, valamint az önkormányzatok biztosítják.
(2) A személyes gondoskodás magában foglalja a szociális alap- és szakosított ellátásokat.

57. § (2) A személyes gondoskodás keretébe tartozó szakosított ellátást nyújtanak
a) a külön törvényben meghatározott közoktatási intézménynek nem minősülő bentlakásos gyermekintézmények;
b) az ápolást-gondozást nyújtó intézmények;

67. § (1) Az önmaguk ellátására nem vagy csak folyamatos segítséggel képes személyek napi legalább háromszori étkeztetéséről, ruházattal, illetve textíliával való ellátásáról, mentális gondozásáról, valamint egészségügyi ellátásáról (a továbbiakban: teljes körű ellátás) az ápolást, gondozást nyújtó intézményben kell gondoskodni.
(2) Ápolást, gondozást nyújtó intézmény különösen az idősek otthona, a pszichiátriai betegek otthona és a fogyatékosok otthona.

69. § (1) A fogyatékosok otthonába az a súlyos és középsúlyos értelmi vagy halmozottan fogyatékos személy vehető fel, aki nem, vagy csak részben oktatható, képezhető, foglalkoztatható, és gondozására csak intézményi keretek között van lehetőség.
(2) A fogyatékosok otthonában indokolt esetben az enyhe értelmi fogyatékos személy is elhelyezhető.

70. § (1) A fogyatékosok otthonában lakók részére biztosítani kell a fogyatékosságuknak megfelelő képességfejlesztő, terápiás vagy munka jellegű foglalkoztatás lehetőségét is.
(2) A fogyatékosok otthonában elhelyezett képezhető fogyatékosok oktatásáról gondoskodni kell.

117/A. § (1) A bentlakásos intézményekben a jövedelemmel nem rendelkező 16 év fölötti ellátottak részére személyes szükségleteik fedezésére az intézmény költőpénzt biztosít. Költőpénzt kell biztosítani annak az ellátottnak is, aki helyett a térítési díjat jövedelem hiányában kizárólag a tartásra köteles és képes személy fizeti, illetve a térítési díjat ingatlan vagyona terhére állapították meg. Ha az ingatlan vagyonnal rendelkező ellátottnak költőpénzt állapítanak meg, a költőpénz terhelését a térítési díjra vonatkozó szabályok szerint kell elrendelni. A költőpénz havi összege nem lehet kevesebb a tárgyév január 1-jén érvényes öregségi nyugdíj legkisebb összegének 20%-ánál. Legalább a költőpénz összegére kell kiegészíteni az ellátottnak ezt az összeget el nem érő jövedelmét.
(2) A bentlakásos intézményben az ellátott által fizetendő térítési díjat úgy kell megállapítani, hogy részére legalább az (1) bekezdés szerinti költőpénz visszamaradjon.

134. § Az e törvényben meghatározott személyes gondoskodás keretébe tartozó kötelező ellátási formák feltételeinek megteremtéséről fokozatosan, de legkésőbb 1999. december 31. napjáig kell gondoskodni.

32/1993. (II. 17.) Kormányrendelet a gyermeknevelési támogatás megállapításának szabályairól, valamint a szociális ellátások igényléséhez felhasználható bizonyítékokról

16. § (2) Az értelmi fogyatékosok otthonába történő felvétel iránti kérelemhez csatolni kell az elhelyezést igénylő egészségi állapotára, fogyatékosságára vonatkozó, egy évnél nem régebbi – fekvőbeteg-gyógyintézet által kiadott – zárójelentést vagy a területileg illetékes ideggondozó szakvéleményét.
(3) Ha értelmi fogyatékosok otthonába kiskorú elhelyezését kérik, a (2) bekezdés szerinti szakvélemény helyett az Egészségügyi Gyermekotthonok Országos Módszertani Intézete, illetve a Bárczi Gusztáv Gyógypedagógiai Tanárképző Főiskola Pszichológiai Intézete által kiadott, egy évnél nem régebbi szakvélemény is elfogadható.
(4) A tanköteles korú gyermek elhelyezése iránti kérelem esetén a (2) vagy (3) bekezdésben foglalt szakvélemény mellett a kérelemhez csatolni kell a területileg illetékes szakértői és rehabilitációs bizottság [1993. évi LXXIX. tv. 30. §-ának (3) bekezdése és 34. §-ának a) pontja] szakvéleményét is.

2/1994. (I.30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről

2. § (1) E rendelet alkalmazásában személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátás az Szt. 57. §-ában meghatározott ellátás (a továbbiakban: személyes gondoskodás).
(2) A személyes gondoskodás biztosítása során fokozott figyelmet kell fordítani arra, hogy a gondozásban részesülő személyek emberi és állampolgári jogai ne sérüljenek. Az intézmény vezetője gondoskodik az intézményen belül az emberi és állampolgári jogok érvényesítéséről.
(3) A személyes gondoskodást nyújtó intézményt úgy kell kialakítani, hogy
a) az tömegközlekedési eszközzel könnyen megközelíthető legyen;
b) épületeinek építészeti megoldásai tegyék lehetővé az akadálymentes közlekedést;
c) bútorzata és berendezési, felszerelési tárgyai feleljenek meg az ellátottak életkori sajátosságainak, egészségi és mozgásállapotának.
(4) A személyes gondoskodást nyújtó intézményekben a gondozottakkal közvetlenül foglalkozó dolgozók
a) alapellátás esetén legalább ötven százalékának,
b) szakosított ellátás esetén nyolcvan százalékának szakképzettnek kell lenni.
(5) A személyes gondoskodás egyes formáinak szakmai létszám-irányszámait az 1. számú melléklet tartalmazza.
(6) A személyes gondoskodás körébe tartozó feladatokat ellátó személyek
a) képesítési előírásait a 2. számú melléklet,
b) munkaruha juttatását a 3. számú melléklet
tartalmazza.

3. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó intézményben foglalkoztatott személy feladatait az intézmény szervezeti és működési szabályzatában és a munkaköri leírásban foglaltak szerint végzi.
(3) Az intézmény házirendje tartalmazza a személyes gondoskodásban részesülők és az őket ellátó dolgozók magatartási szabályait, az intézmény dolgozóival való kapcsolattartás rendjét, valamint az intézmény berendezési és felszerelési tárgyai használatára vonatkozó előírásokat.

41. § (2) A szakosított ellátást nyújtó intézményekben 20–50 fős gondozási egységeket kell kialakítani.
(3) Ha egy intézmény keretében több szakosított ellátási forma működik, ellátási formánként külön-külön kell biztosítani az ellátás jellegének megfelelő személyi és tárgyi feltételeket.

42. § (1) A bentlakásos intézményben biztosítani kell
a) az éjszakai és nappali tartózkodásra;
b) a személyi tisztálkodásra;
c) az étkezésre;
d) az intézmény jellege szerinti közösségi együttlétre, tevékenységre (pl. társalgó, könyvtár, foglalkoztató);
e) az egészségügyi gondozás céljára (pl. orvosi szoba, betegszoba);
szolgáló helyiségeket.
(2) Az a bentlakásos intézmény alkalmas gondozási feladatok ellátására, amelyikben
a) egy ellátottra legalább hat-nyolc négyzetméternyi lakószoba;
b) tíz ellátottra legalább egy fürdőkád vagy zuhanyozó, valamint nemenkénti WC;
c) gondozási egységenként legalább harminc négyzetméter alapterületű közösségi együttlétre szolgáló helyiség jut, és biztosított a folyamatos fűtés és melegvíz-szolgáltatás.

43. § (1) Ha e rendelet másként nem rendelkezik, a bentlakásos intézményi lakószobában legfeljebb négy személy helyezhető el. Négynél több személyt egy lakószobában csak kivételesen indokolt esetben lehet elhelyezni, azonban ilyen esetben is biztosítani kell a 42. § (2) bekezdés a) pontjában foglaltakat.
(2) Házaspárok (élettársak) elhelyezésére külön lakószobát kell biztosítani.

45. § A bentlakásos intézményben gondozott személy az e rendeletben foglaltak szerint részesül teljes körű ellátásban.

46. § (1) A bentlakásos intézmény az étkezést a bentlakók életkori sajátosságainak, valamint az egészséges táplálkozás követelményeinek megfelelően nyújtja, az 5. számú mellékletben foglaltak figyelembevételével.
(2) A gondozottak étkeztetése keretében legalább napi háromszori főétkezést – ebből legalább egy alkalommal meleg ételt – kell biztosítani. A tizennégy éven aluliak (a továbbiakban: gyermekkorú) a főétkezéseken kívül naponta legalább kétszer kiegészítő étkeztetésben részesülnek.
(3) Ha a gondozott egészségi állapota indokolja, részére – orvosi javaslatra – az orvos előírásainak megfelelő étkezési lehetőséget (pl. diéta, gyakoribb étkezés) kell biztosítani.

47. § (1) Ha a gondozott megfelelő mennyiségű és minőségű saját ruházattal nem rendelkezik, a teljes körű ellátás részeként nyújtott ruházat legalább négy váltás fehérneműt és hálóruhát, valamint az évszaknak megfelelő legalább két váltás felső ruházatot és utcai cipőt – szükség szerinti más lábbelit – tartalmaz.
(2) Gyermekkorú, valamint fogyatékos gondozottak részére – ha indokolt, az (1) bekezdésben foglaltakon túl – az életkornak megfelelő sportruházatot és iskolai felszerelést is biztosítani kell.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben felsorolt ruházat összetételéről, mennyiségéről, valamint a sportruházattal való ellátás indokoltságáról az intézmény vezetője dönt.
(4) A gondozott az intézmény által nyújtott ruházatot nem köteles igénybe venni, azonban saját ruházatának elhasználódása esetén is csak az (1) bekezdés szerinti ruházati ellátást igényelheti.
(5) A gondozottak ruházatának tisztításáról és javításáról az intézmény a házirendben meghatározott módon gondoskodik.
(6) Az intézmény vezetője a gondozott szükségletei, valamint a ruházat elhasználódásának figyelembevételével gondoskodik az (1) és (2) bekezdés szerinti ruházat beszerzéséről, illetve cseréjéről.

48. § Azokban a bentlakásos intézményekben, ahol szervezett keretek között foglalkoztatás folyik, a foglalkoztatás jellege szerinti védő- és munkaruha ellátásról, valamint az egészséges és biztonságos munkavégzés feltételeiről az intézmény gondoskodik.

50. § A bentlakásos intézmény a textíliával való ellátás keretében, valamint a személyi higiéné biztosítása érdekében gondozottanként
a) öt váltás ágyneműt;
b) a tisztálkodást segítő öt váltás textíliát, valamint a tisztálkodáshoz szükséges anyagokat, eszközöket;
c) a gyermekek és incontinens betegek ellátásához szükséges anyagokat, eszközöket
szükség szerint biztosítja.

51. § (1) A bentlakásos intézmény biztosítja – a fogorvosi ellátás kivételével – a gondozottak egészségügyi alapellátását.
(2) A bentlakásos intézmények a típusuknak megfelelő, a 2. számú melléklet szerinti szakorvost alkalmaznak.
(3) A bentlakásos intézmények az (1) és (2) bekezdésben szereplő egészségügyi ellátás mellett a gondozottak részére egyéb egészségügyi ellátást is nyújthatnak.

52. § (1) Ha a bentlakásos intézményben élő gondozott egészségügyi ellátásban részesül, az ellátást nyújtó orvos a 6/1992. (III. 31.) NM rendelet 2. számú melléklete szerinti törzskartont, valamint az egészségügyi személyi lapot (raktári szám: A.3510–170) kiállítja, illetve vezeti. A törzskartonon nem kell kitölteni a társadalombiztosítási kifizetőhelyre, valamint a háziorvosi körzetre (bejelentkezés, kijelentkezés, praxis azonosító) vonatkozó rovatokat.

53. § (1) A gondozásban részesülő személy részére előírt gyógyszer felhasználását egyéni nyilvántartó lapon kell rögzíteni.
(2) A bentlakásos intézményekben műszakonként a gondozottak egészségi állapotát érintő változásokról, illetve a velük kapcsolatos jelentősebb eseményekről sorszámozott eseménynaplót kell vezetni.

54. § (1) Az intézményben gondozott betegek ellátásához szükséges ápolási segédeszközökről, a beteg kényelmét szolgáló eszközökről, valamint a rehabilitációt segítő eszközökről az intézmény gondoskodik.
(2) Az intézményben élő gondozott számára szükséges gyógyszer, valamint gyógyászati segédeszköz beszerzéséről az intézmény gondoskodik.

55. § A bentlakásos intézmény feladatkörében gondoskodik a jogosult mentálhigiénés ellátásáról. Ennek keretében biztosítja
a) a személyre szabott bánásmódot;
b) a szabadidő kulturált eltöltésének feltételeit;
c) a szükség szerinti pszichoterápiás foglalkozást;
d) a gondozott családi és társadalmi kapcsolatai fenntartásának feltételeit.

56.§ (1) A bentlakásos intézmény szervezi a munkavégzésre képes ellátottak foglalkoztatását. A gondozott személy életkorának és egészségi állapotának megfelelően a foglalkoztatás lehet
a) munkavégzési célú;
b) terápiás célú;
c) képességfejlesztő; valamint
d) képzési célú.
(2) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti foglalkoztatás formái különösen
a) az intézmény működési körén belül szervezett munkavégzés;
b) az intézmény közreműködésével más gazdálkodó szervezet részére végzett munka vagy intézmény által végzett vállalkozási tevékenység;
c) az a) és b) pont alá nem tartozó, más jogviszony keretében történő munkavégzés.

57. § (1) Az intézmény működési körén belül szervezett munkavégzési célú foglalkoztatás lehet az igazgatási, gazdasági vagy a gondozottak művelődését, szórakozását szolgáló részlegekben, valamint az intézményhez tartozó udvaron, kertben végzett munka.
(2) Az intézmény működési körén belül szervezett foglalkoztatásért a gondozott munkajutalomban részesíthető. A munkajutalom éves összege nem haladhatja meg az év első napján érvényes legkisebb összegű öregségi nyugdíj egy évi összegének 40%-át.
(3) Munkajutalomban minden, az intézmény működési körén belül szervezett foglalkoztatásban részt vevő gondozott részesíthető, függetlenül attól, hogy rendszeres havi jövedelemmel rendelkezik-e vagy sem. Ha a gondozott zsebpénzben részesül, a zsebpénz összege nem csökkenthető a munkajutalom összegével.
(4) A jutalmazás gyakoriságáról, a jutalomban részesülő személyekről, valamint annak alkalmankénti összegéről a foglalkoztatásban való részvétel figyelembevételével az intézmény vezetője – a foglalkoztatást segítő dolgozók javaslata alapján – határoz.

59. § A gyermekkorú személyeket ellátó bentlakásos intézmény gondoskodik a tankötelezettségi kort elért gyermek tanulási képessége vizsgálatának megszervezéséről, valamint a gyermek állapotának megfelelő képzési kötelezettsége teljesítésének feltételeiről és indokolt esetben a tankötelezettség és képzési kötelezettség teljesítésének feltételeiről.

66. § (1) A bentlakásos intézmények közül az ápolást, gondozást nyújtó intézmények típusai különösen
a) az időskorúak otthona;
b) a látásfogyatékosok otthona;
c) a mozgásfogyatékosok otthona;
d) az értelmi fogyatékosok otthona [a b)–d) pont alattiak a továbbiakban együtt: fogyatékosok otthona]; 
e) a szenvedélybetegek otthona;
f) a pszichiátriai betegek otthona;
g) a hajléktalanok otthona;
h) az egyéb ápolást, gondozást nyújtó otthon
[az a)–h) pont alattiak a továbbiakban: ápoló otthon].
(2) Az ápoló otthon a gondozott teljes körű ellátása, ápolása-gondozása mellett biztosítja szükség szerinti
a) foglalkoztatását; és
b) egyéb habilitációs, rehabilitációs jellegű ellátását.

67. § (1) Az ápoló otthon a beutaltat előgondozásban részesíti. Az előgondozás részeként az intézmény vezetője által kijelölt személy felveszi a kapcsolatot a beutalttal, valamint – ha a beutalt más személyes gondoskodási formában részesül – a személyes gondoskodást nyújtó szervezet vezetőjével.
(2) A személyes gondoskodást nyújtó szervezet vezetője tájékoztatja az előgondozásra kijelölt személyt a gondozott állapotáról, szociális körülményeiről.

68. § (1) A fogyatékosok otthonában elkülönítetten kell gondoskodni a fiatalkorú és a felnőtt korú személyek ellátásáról.
(2) A fogyatékosok otthonában csak első életévét betöltött személy gondozható.

99. § (1) Az e rendelet hatálybalépésekor már működő intézmények a 2. § (4) bekezdésében foglaltaknak, valamint az intézménnyel közalkalmazotti vagy munkajogviszonyban lévő személyek a 2. számú melléklet szerinti képesítési előírásoknak a rendelet hatálybalépésétől számított öt éven belül kell hogy megfeleljenek.

102. § (1) Az e rendelet hatálybalépésekor már működő intézmények a 2. § (3) bekezdés a) és b) pontjában, a 42. § (2) bekezdés a)–c) pontjában, a 43. §-ban, a 75. § (3) bekezdésében, a 85. §-a (2) bekezdésének a), b), d) pontjában foglaltaknak nem kell hogy megfeleljenek, azonban az e rendelet hatálybalépésekor nyújtott szolgáltatásaik feltételei és minősége nem romolhat.

1. számú melléklet a 2/1994. (I. 30.) NM rendelethez

A személyes gondoskodás formáinak szakmai létszám-irányszámai

II. Szakosított ellátások

1. Ápolást, gondozást nyújtó intézmények (20–50 fős gondozási egységre meghatározott irányszámok)

C) 1. Felnőtt korú fogyatékosok otthona

a) Egészségügyi feladatok ellátásához:
– orvos: havonta napi átlag 1–2 óra
– 100 fh. felett havonta napi átlagban min. 4 óra (ezen belül kell biztosítani a szükséges szakorvosi ellátást)
– az otthon jellege szerinti szakorvos havonta napi átlagban 1–2  óra 
 – vezető ápoló:				 			1 fő 
 – 50 férőhelyenként osztályvezető ápoló:				1 fő 
 – ápoló, gondozó:	 				 	    10–24 fő 
 – szociális-mentálhigiénés-foglalkoztatási feladatokra:	        2–3 fő 

b) 100 fh. felett szociális mentálhigiénés, fejlesztő feladatok ellátásához mentálhigiénés-csoport: 
	 – szociális munkás:	 				        1–2 fő 
	 – mentálhigiénés szakember:	 			        1–2 fő 
	 – foglalkoztatásvezető:	 			        1–2 fő 

2. Kiskorú fogyatékosok otthona

a) Egészségügyi feladatok ellátásához:
– orvos: havonta napi átlagban min. 4 óra
– gyermekszakorvos vagy gyermekpszichiáter, illetve egyéb szakorvos: havonta napi átlagban 1–2 óra 
 – vezető ápoló:	 					         	1 fő 
 – 50 férőhelyenként osztályvezető ápoló:				1 fő 
 – ápoló, gondozó:	 			     		    10–24 fő 
 – gyógypedagógus:				         		        1–2 fő 
 – pszichológus:	 				                    0,5 fő 
 – gyógytornász, konduktor:	 			                0,5–1 fő 
 – óvónő, foglalkoztatásvezető:				           1 fő 

b) 100 fh. felett szociális, mentálhigiénés, fejlesztő feladatok ellátásához mentálhigiénés-nevelési csoport: 
 – gyógypedagógus:					      		2–3 fő 
 – pszichológus							1–2 fő 
 – gyógytornász, konduktor:						1–2 fő 
 – óvónő, foglalkoztatásvezető:	 				2–3 fő 

2. számú melléklet a 2/1994. (I. 30.) NM rendelethez

Képesítési előírások a személyes gondoskodás egyes formáiban dolgozók részére 

II. Szakosított ellátások

Ellátási forma
Intézményi munkakör
Képesítés

1. Ápolást, gondozást nyújtó intézmények, rehabilitációs intézmények, átmeneti intézmények
intézményvezető
felsőfokú:
a) társadalomtudományi:
szociálpolitikus, szociális munkás, szociális szervező, gyógypedagógus, pszichológus, igazgatásszervező, jogász, közgazdász
b) egészségügyi:
orvos, védőnő, intézetvezető, diplomás ápoló,  mentőtiszt, szakoktató

orvos

fogyatékos gyermekek ápoló-gondozó otthonában
belgyógyász szakorvos

gyermekszakorvos

vezető beosztású ápoló
felsőfokú:
diplomás ápoló, intézetvezető

mentálhigiénés szakember
felsőfokú:
pszichológus, pszichopedagógus, mentálhigiénés szakember

középfokú:
mentálhigiénés asszisztens

gyógytornász
gyógytornász, konduktor

foglalkoztatásvezető
szociális munkás, pedagógus, gyógypedagógus, szociálpeda-gógus

beosztott ápoló

fogyatékos gyermekek ápoló-gondozó intézményeiben
középfokú:
a) egészségügyi:
ápoló
b) szociális:
szociális otthoni ápoló, szociális gondozó, ápoló
 
egészségügyi gyermekotthoni gondozó, bölcsődei szakgondozó, csecsemő-gyermek-gondozó

22/1992. (I. 28.) Kormányrendelet a helyi önkormányzatok polgármestereinek és jegyzőinek, valamint a köztársasági megbízottak népjóléti igazgatási feladat- és hatáskörének megállapításáról

11. §  A megyei, fővárosi közigazgatási hivatal vezetője:

a) 1992. július 1-jét követően ellenőrzi a helyi önkormányzatok által fenntartott szociális, valamint gyermek- és ifjúságvédelmi intézmények működésére vonatkozó – külön jogszabályban meghatározott – szakmai követelmények érvényesülését;

161/1996. (XI. 7.) Kormányrendelet  a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény működésének engedélyezéséről

A szociális intézmény működésének engedélyezéséről – a 12. § tekintetében az egyéni vállalkozásról szóló 1990. évi V. törvény 2. §-ának (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján – a Kormány a következőket rendeli el:

1. § E rendelet hatálya az állam, a helyi önkormányzat és a helyi kisebbségi önkormányzat által fenntartott (a továbbiakban együtt: állami), továbbá a természetes személy, a jogi személy, illetőleg a jogi személyiséggel nem rendelkező társaság által létesített, illetve fenntartott (a továbbiakban: nem állami) személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményre (a továbbiakban: szociális intézmény) terjed ki.

2. § E rendelet alkalmazásában
a) szociális intézmény: a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.) 60–85. §-ában,
b) bentlakásos szociális intézmény: az Szt. 67–74. és 80–85. §-ában,
c) nappali ellátást nyújtó intézmény: az Szt. 75–79. §-ában,
d) alapellátást nyújtó intézmény: az Szt. 60–65. §-ában
meghatározott feltételek szerint személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény.
A szociális intézmény működésének engedélyezése

3. § (1) A szociális intézmény működése engedélyhez kötött.
(2) A működési engedély kiadása iránti kérelemhez csatolni kell
a) az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat – a szociális intézmény székhelye, telephelye szerint – illetékes városi intézetének szakvéleményét arról, hogy az intézmény megfelel a közegészségügyi és egészségügyi követelményeknek,
b) a szociális intézmény székhelye, telephelye szerint illetékes tűzoltó-parancsnokság szakvéleményét arról, hogy az intézmény megfelel a tűzvédelmi előírásoknak,
c) a szociális intézmény szakmai vezetőjének szakképesítését bizonyító irat hiteles másolatát, továbbá a szociális intézmény fenntartójának és szakmai vezetőjének együttes nyilatkozatát arra vonatkozóan, hogy az alkalmazottak a jogszabályban meghatározott arányban rendelkeznek a szükséges szakképesítéssel,
d) a szociális intézmény működtetésére vonatkozó – az 1. számú melléklet szerinti – szakmai programot,
e) nem állami szociális intézmény esetén
ea) az intézmény fenntartója által elfogadott, a szakmai szolgáltatás körében okozható kár megtérítésére vonatkozó felelősségbiztosítási szerződési ajánlat másolatát,
eb) az intézmény fenntartójának adószámát,
f) nappali ellátást nyújtó és bentlakásos szociális intézmény esetében
fa) az elhelyezésre szolgáló épület alkalmasságát bizonyító iratokat, így különösen a műszaki alaprajzot,
fb) az épület használati jogcímét bizonyító okiratot, így különösen a tulajdoni lapot, bérleti szerződést.
(3) A (2) bekezdésben foglaltakon túl a kérelemhez csatolni kell még, ha a szociális intézmény fenntartója
a) az állam, helyi önkormányzat, helyi kisebbségi önkormányzat az alapító okiratot,
b) alapítvány, közalapítvány az alapító okiratot és a nyilvántartásba vétel igazolását,
c) egyesület az alapszabályt és a nyilvántartásba vétel igazolását,
d) gazdasági társaság, közhasznú társaság a társasági szerződést és a cégbejegyzés igazolását,
e) természetes személy a szociális vállalkozói engedélyt.

4. § (1) A szociális intézmény működési engedélyének kiadásáról
a) alapellátást és nappali ellátást nyújtó szociális intézmény esetén az intézmény székhelye, telephelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzője (a továbbiakban: jegyző),
b) az a) pontban nem szereplő szociális intézmény esetén az intézmény székhelye, telephelye szerint illetékes megyei, fővárosi közigazgatási hivatal (a továbbiakban: Hivatal) vezetője
[az a) és b) pontban foglalt engedélyező szervek a továbbiakban együtt: működést engedélyező szerv] dönt.
(2) Ha a szociális intézmény alapellátást vagy nappali ellátást és az (1) bekezdés b) pontja szerinti szakellátást is nyújt, a működési engedélyről az (1) bekezdésben foglaltak szerint külön-külön kell dönteni.
(3) Ha a szociális intézménynek a székhelyén kívül másik telephelye is van, a telephelyre az (1) bekezdésben foglaltak szerinti engedélyt kell kérni.
(4) Ha a szociális intézmény tevékenysége, az engedélyezett férőhelyek száma, illetve székhelye, telephelye megváltozik, a működési engedélyt az (1) bekezdésben foglaltak szerint ismételten kérelmezni kell.

5. § A működési engedély tartalmazza a szociális intézmény
a) fenntartójának nevét, székhelyét,
b) nevét, székhelyét, telephelyeit,
c) Szt. szerinti besorolását ellátási forma és típus szerint,
d) engedélyezett férőhelyének számát,
e) ellátási területét,
f) működésének kezdő időpontját,
g) működési engedélyének határozatlan, illetve, ha a működési engedély iránti kérelem erre irányul, a határozott idejű megjelölését. A határozott időre szóló működési engedély tartalmazza az érvényességi idő lejártát.

6. § A szociális intézmény működését akkor engedélyezik, ha
a) a kérelem mellékletei megfelelnek a 3. §-ban foglaltaknak, és
b) szakmai programja megfelel az 1. számú mellékletben foglalt követelményeknek, továbbá
c) tárgyi és személyi feltételei megfelelnek a külön jogszabályban meghatározott feltételeknek, és
d) szakmai vezetője és alkalmazottja rendelkezik a külön jogszabályban előírt szakmai képesítéssel, valamint
e) nappali ellátást nyújtó és bentlakásos szociális intézmény esetén az elhelyezésre szolgáló épület – a külön jogszabályban foglaltaknak megfelelően – alkalmas az intézményi ellátás céljára.

8. § Ha a működést engedélyező szerv engedély nélkül működő szociális intézményről szerez tudomást, felszólítja az intézmény fenntartóját, hogy 30 napon belül kérelmezze az intézmény engedélyezését. Amennyiben az intézmény fenntartója a felszólításnak határidőben nem tesz eleget, az intézményt a működés engedélyezésére jogosult szerv bezáratja.
A szociális szolgáltatás igénybevételéről szóló megállapodás

10. § (1) A normatív állami hozzájárulást igénylő nem állami intézmények esetében a működést engedélyező szerv évente legalább egy alkalommal ellenőrzi, hogy a fenntartó a szociális intézményt
a) a működési engedélyben, és
b) e rendeletben, valamint a külön jogszabályban foglaltaknak megfelelően működteti-e, így különösen a térítési díjak, egyszeri hozzájárulások megállapításának jogszerűségét, a belső szabályzatok szakszerűségét, a szolgáltatás szakmai követelményeinek érvényesülését, a szakmai szolgáltatás körében okozott kár megtérítésére vonatkozó felelősségbiztosítási szerződés meglétét.
 (2) Az (1) bekezdésbe nem tartozó szociális intézmények esetében a működést engedélyező szerv legalább 3 évenként ellenőrzi a szociális intézmény működésére vonatkozó külön jogszabályban meghatározott szakmai szabályok érvényesülését.
(3) Ha az ellenőrző szerv az (1)–(2) bekezdésben foglaltakkal kapcsolatban hiányosságot észlel, legfeljebb 60 nap időtartamú határidő megjelölésével felszólítja az intézmény fenntartóját annak megszüntetésére.
(4) Az intézmény működési engedélyét vissza kell vonni és az intézményt be kell záratni, ha az intézmény fenntartója a megjelölt határidőben nem intézkedik a szabályszerű működés helyreállítása érdekében.
(5) Az intézmény működését fel kell függeszteni, ha működése közbiztonságot, belső rendet, közegészségügyet, közerkölcsöt sért, vagy mások jogai ellen irányul, továbbá, ha az észlelt hiányosságok súlyosan sértik az intézmény ellátottainak érdekeit.
A szociális intézmény működésének megszűnése

11. § (1) A szociális intézmény működése megszűnik, ha
a) az intézmény fenntartója felhagy az intézmény működtetésével,
b) az intézményt fenntartó természetes személy meghal, vagy cselekvőképességét egészben vagy részben elveszti, kivéve, ha örököse, illetve törvényes képviselője szociális vállalkozói engedélyt kap és az intézményt fenntartó helyébe lép,
c) a működést engedélyező szerv a működési engedélyt visszavonja, illetve a működést felfüggeszti.
(2) A normatív állami hozzájárulást igénybe vevő nem állami szociális intézmény fenntartója az intézmény működtetésével akkor hagyhat fel, ha ezt a szándékát közli az ellátottakkal, továbbá azok törvényes képviselőivel és az engedélyező szervvel. A működés megszüntetésére a közlés időpontjától számított
a) az alapellátást és nappali ellátást nyújtó szociális intézmény esetén 3 hónap,
b) a bentlakásos szociális intézmény esetén 6 hónap
elteltével kerülhet sor.
(3) Az Szt. 120. §-ában szabályozott ellátási szerződés alapján működő szociális intézmény működésének megszüntetése az ellátási szerződésben foglaltak szerint történik.
(4) Ha a működést engedélyező szerv a nem állami szociális intézmény működését felfüggeszti vagy visszavonja a működési engedélyét, intézkedni köteles az Szt. értelmében szociálisan rászorult személyek ellátásáról. Bentlakásos szociális intézmény esetén – a Hivatal vezetőjének megkeresése alapján – a megyei, fővárosi főjegyző ideiglenesen intézkedik az ellátás megszervezéséről.
(5) A (4) bekezdésben megjelölt ellátási kötelezettség teljesítéséhez az arra kötelezett szerv a külön jogszabályban meghatározottak szerint költségvetési támogatásra jogosult. A támogatás összegének meghatározása a központi költségvetésről szóló törvényben meghatározott nem állami szociális intézmények normatív állami hozzájárulásának alapulvételével történik.
(6) A szociális intézmény működésének (4) bekezdés szerinti megszűnéséből fakadó követelések érvényesítésére, a kártérítési felelősségre a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény szabályai az irányadók.

15. § (1) Ez a rendelet 1997. január 1-jén lép hatályba, rendelkezéseit a folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell.
(2) A rendelet hatálybalépését megelőzően létesített – működési engedéllyel nem rendelkező – szociális intézmény fenntartója 1997. június 30-ig köteles az intézmény működési engedélyének kiadását kérelmezni. A működési engedélyt a működést engedélyező szerv 1997. december 31-ig adja ki.
(3) A működést engedélyező szerv a rendelet hatálybalépése előtt kiadott működési engedélyeket – hivatalból – felülvizsgálja és az e rendeletben foglaltak alapulvételével az új működési engedélyt 1997. június 30-ig kiadja. Ha a felülvizsgálat szerint a szociális intézmény működése a jogszabályi feltételeknek nem felel meg, a működést engedélyező szerv felszólítja az intézmény fenntartóját, hogy a 3. és 6. §-ban foglalt feltételeknek megfelelő működés feltételeit 1997. december 31-ig teremtse meg.
(4) Ha a szociális intézmény 1997. december 31-ig a működési engedély kiadásához szükséges feltételeknek nem felel meg, de az intézmény működtetése ellátási érdekből indokolt, a működési engedély ideiglenesen, legfeljebb 1999. december 31-ig kiadható. E határidőt követően az ideiglenes működési engedély érvényét veszti.
(5) 1997. évben a 13. § (1) bekezdés rendelkezését úgy kell alkalmazni, hogy a normatív állami hozzájárulás iránti igényt 1997. január 31-ig kell benyújtani.
(6) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti
b) a helyi önkormányzatok polgármestereinek és jegyzőinek, valamint a köztársasági megbízottak népjóléti igazgatási feladat- és hatáskörének megállapításáról szóló 22/1992. (I. 28.) Korm. rendelet 11. §-ának a) pontjában a "szociális, valamint" szövegrész.