OBH 9259/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Budapesti Fegyház és Börtönben - ahol büntetését töltötte - 1996. november 26-án biztonsági ellenőrzést tartottak a zárkájában és az őrök elvették ezüst nyakláncait, takaróját pedig összetaposták. A panaszost 1997. január 13-án átszállították Márianosztrára, majd a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönbe, ahol jelenleg a büntetését tölti.
	A bejelentés alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendelt el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:

Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)
Emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
19. § A szabadságvesztés végrehajtásának célja az, hogy e törvényben meghatározott joghátrány érvényesítése során elősegítse az elítéltnek a szabadulása után a társadalomba történő beilleszkedését, és azt, hogy tartózkodjék újabb bűncselekmény elkövetésétől.
20. § (3) A büntetésvégrehajtási testület tagja hivatásának jogszerű teljesítése során az intézkedéseinek a megengedett kényszerítő eszközök alkalmazásával is jogosult érvényt szerezni.
(4) A büntetésvégrehajtási testület tagjai a büntetésvégrehajtási intézet biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények felszámolása érdekében jogosultak és kötelesek a rend fenntartásához, illetőleg helyreállításához szükséges intézkedéseket megtenni.
21. § (1) Az elítélt emberi méltóságát tiszteletben kell tartani, nem lehet őt kínzásnak alávetni, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmódban részesíteni, rajta orvosi kísérletet vagy a beleegyezése nélkül tudományos vizsgálatot vagy kísérletet végezni.
(2) A szabadságvesztés végrehajtása során a neveléshez és a büntetésvégrehajtás rendjéhez szükséges fegyelem érvényesül.
32. § A szabadságvesztés végrehajtása alatt az elítélt elveszti a személyi szabadságát; az állampolgári kötelességei és jogai annyiban szünetelnek, illetve korlátozottak, amennyiben erről az ítélet vagy törvény rendelkezik.
33. § (1) Az elítélt köteles – különösen –
a) a szabadságvesztést a büntetés-végrehajtási szervek által meghatározott helyen tölteni;
c) a büntetés-végrehajtás rendjét, biztonsági és higiéniai követelményeit megtartani, a kapott utasításokat teljesíteni;
(4) A büntetés-végrehajtás rendjét sértő cselekmény, illetőleg bűncselekmény megelőzése és megakadályozása érdekében az elítélt megmotozható, a személyes használati tárgyai megvizsgálhatók, vele szemben törvényben meghatározott esetben és módon kényszerítő eszközök alkalmazhatók, szükség esetén biztonsági okból elkülöníthető.
35. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során az elítéltet ért kárért a Polgári Törvénykönyv szerint, a munkájával összefüggésben ért kárért a Munka Törvénykönyvének értelemszerű alkalmazásával a bv. szervezet felelős.
(2) Az elítélt a kártérítési igényét annál a bv. szervnél terjesztheti elő, ahol a kár bekövetkezett. A kártérítési igényt határozattal kell elbírálni, amely ellen az elítélt a közléstől számított harminc napon belül a határozatot hozó bv. szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz keresettel fordulhat.
36. § (1) Az elítélt jogosult
i) a személyi tulajdonához fűződő jogainak védelmére;

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
2. § (1) A fogvatartott a jogait személyesen, törvényes képviselője, jogi képviselője, illetve meghatalmazottja útján gyakorolja. A jogok gyakorlása nem sértheti a közérdeket, mások jogait, nem veszélyeztetheti az intézet rendjét és biztonságát.
(2) A fogvatartott köteles a végrehajtásra vonatkozó jogszabályokat, az intézet házirendjét, a bv. szervezet személyi állománya tagjának (a továbbiakban: a személyi állomány tagja), továbbá a fogvatartás körében rendelkezési joggal bíró személyeknek az utasításait betartani. Az utasítás jogszerűségéért az azt kiadó személy felelős.
3. § A fogvatartás során a fogvatartott személyiségi jogainak a védelmét a bv. szervezetnek, továbbá a végrehajtásban közreműködő, illetve az azt segítő szerveknek és személyeknek is biztosítaniuk kell. A személyiségi jogok megsértésére alkalmas adat, tény vagy ismeret illetéktelen személy vagy szerv tudomására nem hozható.
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében – hivatalból vagy kérelemre – azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében – a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül – személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése – ha jogszabály kivételt nem tesz – végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.
50. § (1) A zárkák, a lakóhelyiségek, a munkaterületek, az egészségügyi helyiségek és az elítéltek tartózkodására szolgáló egyéb helyiségek biztonsági ellenőrzését naponta kell végrehajtani, amely kiterjed a nyílászáró szerkezetek biztonságára, a falak, a mennyezet, a padozat és a rácsok épségére is. Az ellenőrzésnél elítélt nem lehet jelen.
(2) Az intézet valamennyi helyiségére és létesítményére kiterjedő biztonsági szemlét szükség szerint, de fegyházban legalább kéthavonta, börtönben legalább négyhavonta, fogházban legalább félévenként kell végrehajtani, amelynek során el kell végezni az elítéltek személyi motozását, ellenőrizni kell a biztonsági berendezési és felszerelési tárgyak meglétét, rendeltetésszerű használatát.
157. § (1) Az elítélt által az intézetbe hozott vagy a tulajdonába, illetve birtokába került fizetőeszközt, az intézetbe folyósított nyugellátását, az értékpapírokat, a pénzhelyettesítő eszközöket, az értéktárgyakat és a birtokában nem tartható egyéb tárgyakat, valamint a levonásokkal csökkentett munkadíját – a 21. §-ban foglaltak figyelembevételével – intézeti letétbe kell helyezni.
1. számú melléklet a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelethez
Az elítélt birtokában tartható tárgyak
1. Tisztasági felszerelések:
–  tisztálkodási szerek és a tartásukra szolgáló eszközök (szappan, fésű, tükör, hintőpor, krém, sampon stb.);
–  mosószerek (paszta vagy folyékony) és öblítőszerek;
–  fogápolási eszközök;
–  izzadásgátló szerek, a hajtógázzal töltött palackot kivéve;
–  körömápolási cikkek;
–  ruha és cipőápoló eszközök;
–  varrókészlet;
–  törülköző, zsebkendő;
–  borotválkozó felszerelés, villanyborotva, borotvahab;
–  vatta, tampon, egészségügyi betét;
–  WC-papír;
–  hajápolási eszközök (hajszárító, hajsütővas, csavarók és csipeszek, hajháló, zuhanysapka);
–  engedélyezett egyéb tisztasági felszerelések.
2. Ruházati anyagok:
–  az elítéltnél – engedéllyel – saját alsóruházat, lábbeli és papucs;
–  az előzetesen letartóztatottnál saját tulajdonú alsó- és felsőruházat, lábbeli és papucs.
3. Élelmiszerek, étkezési eszközök:
–  az intézetben vásárolt vagy csomagban beküldhető élelmiszerek;
–  filteres tea, kávégranulátum;
–  édesítő szerek (tabletta, kockacukor, folyadék);
–  üdítőitalok, savanyúságok, kompótok;
–  tejtermékek, tubusos ételízesítők;
–  ételtartó doboz és táska;
–  konzerv- és palackfedél nyitó;
–  merülő forraló.
4. Dohányáruk:
–  cigaretta, szivar, dohány;
–  szipka, pipa;
–  gyufa, öngyújtó.
5. Írószerek, papíráruk:
–  levelezéshez és önképzéshez szükséges eszközök;
–  zseb- és kártyanaptár;
–  fényképek, levelek, iratok;
–  könyvek, napilapok, folyóiratok.
6. Egyéb használati tárgyak:
–  a vallásgyakorlathoz szükséges kegytárgyak;
–  elemmel működtethető zsebrádió, fülhallgató;
–  meghatározott méretű tv-készülék;
–  karóra;
–  tartalék elemek;
–  kártya, játék;
–  kézimunka-felszerelés;
–  külön engedéllyel hangszer;
–  telefonkártya.
7. Az orvos által engedélyezett gyógyszerek, segédeszközök, vitaminok és tápszerek, kizárólag eredeti csomagolásban.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1996. novemberében a Budapesti Fegyház és Börtönben töltötte büntetését. Panasza szerint november 26-án délelőtt, egy zárkaellenőrzés alkalmával ismeretlen büntetésvégrehajtási őr vagy őrök két darab ezüst nyakláncát eltulajdonították. Az ékszerek eltűnése miatt panasszal élt az intézet parancsnokánál, illetve feljelentést tett a Budapesti Katonai Ügyészségen. A parancsnoki vizsgálat során a panaszos nem tudta hitelt érdemlően bizonyítani, hogy ezüst nyakláncok voltak a tulajdonában. A biztonsági szemle végrehajtása a szabályoknak megfelelően történt, más elitélttől panasz nem érkezett, ezért a parancsnok a panaszt elutasította.
	A panaszos nyilatkozata szerint a láncokat 50 doboz cigarettáért és egy nagy csomag Nescaféért vásárolta 1996. nyarán, azok együttes értéke az ötezer forintot meghaladta. A láncokat - egy aranylánccal együtt - a 318-as zárkában lévő szekrényében tartotta. A zárkaellenőrzés során nem tartózkodott a zárkában, ott a kérdéses időben csak a panaszos O. F. nevű zárkatársa volt jelen és a panaszos szerint ő állította, hogy a láncokat az egyik bv. őr kezében látta. Az ellenőrzés után a biztonsági szemlét végrehajtó őrök egy darab aranyláncot a hatályos IM rendeletnek megfelelően a panaszos letétjébe helyeztek. A panaszos értékszelvényének beszerzett másolata szerint a láncot 1996. november 28-i dátummal vették letétbe, a nyomtatványon a panaszos aláírása is olvasható.
	O. F. meghallgatása során elmondta, hogy a zárkaellenőrzés során látott az egyik ismeretlen őr kezében egy aranynak látszó láncot, de mivel szemüvege nem volt rajta és elég rosszul látott, így pontosan nem tudta megállapítani, hogy mi az. Az őrt megnevezni nem tudta és a rendfokozatára sem emlékezett. Az ismeretlen őr megkérdezte őt, hogy kié a tárgy és ő - mivel az őr éppen a panaszos szekrénye előtt állt - azt válaszolta, hogy a panaszosé. A zárkában ebben az időben több őr is megfordult és az elitéltek látták, hogy a folyosón más zárkákat is ellenőriznek. Az ügyészség megállapította, hogy az adott időpontban az IM BV Oktatási Központban tanulmányaikat folytató tiszthelyettesek 45 fős csoportja és több szolgálatban lévő őr is megfordult a zárka előtti folyosórészen, illetve a zárkákban. A Budapesti Katonai Ügyészség a tényállás alapján - bűncselekmény alapos gyanújának hiánya miatt - 1996. december 27-én a nyomozást megtagadta. 
	A panaszos ugyanebben az ügyben a Fővárosi Ügyészségi Nyomozóhivatalnál is feljelentést tett, ahol Nyom. 2/1997. számon elrendelték a nyomozást ismeretlen tettes ellen hivatali visszaélés bűntettének és lopás vétségének gyanúja miatt. A nyomozás  eredménytelenül zárult, az ügyben újabb adatokat nem sikerült megállapítani, ezért 1997. március 13-án - mivel a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése - az eljárást megszüntették.
	A panaszos a hatályos rendelet alapján ékszereket nem tarthatott volna magánál, ezért a biztonsági ellenőrzés során az ellenőrzést végzők jogszerűen vették el tőle a később letétbe került, aranynak látszó nyakláncot. Az ezüst láncok létére vagy azok elvételére vonatkozó információk az ügyészségi eljárásokban nem kerültek felszínre. Az értéktárgyak kezelésére, letétbe helyezésére vonatkozó szabályokat a házirend is tartalmazza, amelyet a fogvatartottak befogadásakor minden esetben ismertetnek velük. A szabályok megszegése fegyelmi büntetést vonhat maga után. 
	A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához küldött beadványában sérelmezte azt is, hogy a biztonsági ellenőrzést végzők összetaposták a takaróját. A bv. intézet parancsnokához tett panaszában erről nem tett említést, ezért az ügyében folytatott vizsgálat sem terjedt ki erre a kérdésre. A parancsnok szerint a biztonsági szemlék végrehajtása során a fogvatartottak személyiségi jogait, emberi méltóságát tiszteletben tartják, ugyanakkor arról is tájékoztatott, hogy a panaszos több esetben, tudatosan szembehelyezkedett a bv. intézet rendjével az őt ért - általa valósnak tartott - jogtalanságra hivatkozva. A fegyelemsértések miatt többször részesült fegyelmi fenyítésben.
	Az országgyűlési biztosnak nincs arra lehetősége, hogy a tényállás minden kétséget kizáró tisztázásához szükséges bizonyítási eljárást maga folytassa le. A panaszos ügyeiben az eljárási jogszabályokat a hatóságok szem előtt tartották, jogsértés nem volt megállapítható. A fentiek alapján - mivel a panaszos beadványában foglaltakat az intézet parancsnokán kívül két ügyészi szerv is vizsgálta és az eljárások során nem sikerült olyan tényeket megállapítani, amelyek a panaszban leírt eseményt megerősítették volna - az ügyben elrendelt vizsgálatot megszüntetem.

Budapest, 1997. december

Dr. Polt Péter