OBH 9233/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Mizerák Judit

Az eljárás megindítása

Egy vidéki általános iskolában tanító pedagógus által büntetésként alkalmazott testi fenyítésről beszámoló rádióriport alapján indítottam hivatalból vizsgálatot 1996. december 30. napján, mert a rádióban elhangzott információk alapján felmerült annak a gyanúja, hogy a pedagógus fegyelmezési módszere sérti az érintett diákoknak az alkotmányban deklarált emberi méltósághoz való jogát. 

Az ügyben tájékoztatás céljából megkerestem az iskolát fenntartó települési önkormányzat jegyzőjét és kértem informáljon arról, hogy az eset kapcsán megtette-e a szükséges intézkedéseket, illetve, hogy az alkalmazott büntetés az oktatási intézményben milyen gyakran alkalmazott fegyelmezési módszer.

A rendelkezésemre bocsátott iratok alapján az alábbiakat állapítottam meg.

A megállapított tényállás

A Magyarországról jöttem című rádióműsor 1996. november 12. napján egy riportban arról számolt be, hogy egy vidéki általános iskola egyik tanulóját a technika tanár diáktársaival vesszővel megverette, mert az rendszeresen otthon felejtette a felszerelését. A riportban elhangzottak szerint a testi fenyítés ilyen és hasonló módja - a gyermekek elmondása szerint - más esetben és más osztályban is előfordult már.
A tanuló édesanyja miután felfedezte a gyermek testén a verés nyomait, felkereste az iskola igazgatóját.

A bejelentést az iskola igazgatója megalapozottnak találta, ezért a pedagógussal szemben fegyelmi eljárást kezdeményezett. Intézkedéséről értesítette a gyermek édesanyját és az érintett pedagógust, illetve kijelölte a fegyelmi eljárás vizsgálóbiztosát.
A vizsgálat megállapította, hogy a szaktanár a testi fenyítés büntetést egy nyolcadik osztályos csoportjában is alkalmazta és az eljárást kezdeményező szülő gyermekén kívül két másik 7. osztályos fiút is megvesszőztek az osztálytársai a technika tanár felhívására.

A megvesszőzött tanulók elmondása szerint ezt a büntetést azért kapták, mert felszerelésüket nem vitték el az órára és a büntetést ők maguk találták ki egyes érdemjegy helyett. A vesszőütés egyiküknek sem fájt, jó viccnek vették, ütésnyomok nem maradtak rajtuk. Tanárukat kedvelik, nem félnek tőle, a viszonyuk ugyan olyan jó, mint a büntetés előtt volt.

A vizsgálat azt is kiderítette, hogy a sérelmet szenvedett tanulót osztálytársai nem kedvelik, munkáikat tönkre teszi, nem illeszkedett be közéjük. Feltételezhető, hogy rajta azért látszódtak meg az ütésnyomok, mert erősebb ütést kapott - mintegy megtorlásként - társaitól.

A pedagógus munkájával kollégái és az iskola vezetője is elégedett, négy éves pályafutása során munkájával kapcsolatban probléma még nem merült fel. Tanítványai is szeretik, mindig segítőkész az arra rászoruló gyerekekkel.

A fegyelmi tárgyaláson a pedagógus elmondta, tisztában volt azzal, hogy meg nem engedett módszert alkalmazott, ezt megbánta, a későbbiek során ügyel arra, hogy hasonló eset ne forduljon elő.  Egyest adni nem akart az amúgy is rosszul tanuló gyereknek és úgy gondolta, hogy ez a probléma a szülők bevonása nélkül a gyerekkel is megoldható.

Fegyelmi büntetésként a munkáltató egy évvel meghosszabbította a szaktanárnak az előmeneteli rendszerben a várakozási idejét. A büntetést a pedagógus tudomásul vette. Ez ellen a munkaügyi bírósághoz nem fellebbezett. A gyermek édesanyját is értesítették a fegyelmi határozat tartalmáról. A szülő arra semmilyen észrevételt nem tett.

Az iskolafenntartó önkormányzat jegyzőjének tájékoztatása szerint nem volt és jelenleg sincs a községben olyan megnyilvánulás, amely azt bizonyítaná, ez az eset akár a lakosság, akár a szülők vagy a gyermekek részéről indulatokat kavart volna.

Az ügy jogszabályi háttere

1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
29. cikk
1. Az Egyezményben részes államok megegyeznek abban, hogy a gyermek oktatásának a következő célokra kell irányulnia:
a) elő kell segíteni a gyermek személyiségének kibontakozását, valamint szellemi és fizikai tehetségének és képességeinek a lehetőségek legtágabb határáig való kifejlesztését;
b) a gyermek tudatába kell vésni az emberi jogok és az alapvető szabadságok, valamint az Egyesült Nemzetek Alapokmányában elfogadott elvek tiszteletben tartását.

1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról
10. § (1) A gyermeknek, a tanulónak joga, hogy nevelési, illetőleg nevelési-oktatási intézményben biztonságban és egészséges környezetben neveljék és oktassák, óvodai életrendjét, iskolai tanulmányi rendjét pihenőidő, szabadidő, testmozgás beépítésével, sportolási, étkezési lehetőség biztosításával életkorának és fejlettségének megfelelően alakítsák ki.
(2) A gyermek, illetve a tanuló személyiségét, emberi méltóságát és jogait tiszteletben kell tartani, és védelmet kell számára biztosítani fizikai és lelki erőszakkal szemben. A gyermek és a tanuló nem vethető alá testi fenyítésnek, kínzásnak, kegyetlen, embertelen megalázó büntetésnek vagy bánásmódnak.
19. § (7) A pedagógus alapvető feladata a rábízott gyermekek, tanulók nevelése, tanítása. Ezzel összefüggésben kötelessége különösen, hogy
e) a gyermekek, tanulók, emberi méltóságát és jogait tiszteletben tartsa,
(2) A nevelési-oktatási intézmény vezetőjének feladatkörébe tartozik különösen
b) a nevelő és oktató munka irányítása és ellenőrzése;

Az érintett Alkotmányos jog

A Magyar Köztársaság Alkotmánya deklarálja, hogy 2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
Az 54. § (1) bekezdése szerint A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

A vizsgálat megállapításai

Az emberi méltósággal kapcsolatos jogok az ember-állampolgár-gyermek-diák kiemelten fontos alapjogát jelentik arra, hogy mindenki tartsa tiszteletben a személyiségét, becsületét, nevét, származását, egyéniségét, szuverenitását, autonómiáját és egész emberi mivoltát. Ennek alapján tilos egyik embernek a másikat fizikailag megalázni, megsérteni, bántalmazni, az emberhez méltó körülményektől és bánásmódtól, illetve szabadságától, az embert megillető szuverenitástól és autonómiától megfosztani, illetve önkényesen bármire is kényszeríteni.
Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette, hogy az ember „általános személyiségi joga”, mint úgynevezett anyajog, hivatkozható az emberi autonómia védelmére minden ügyben, függetlenül attól, hogy általános személyiségi jogként az Alkotmányban nincs nevesítve.
A diák személyének, személyiségének, emberi méltóságának sérelme koránál fogva adott védtelensége és az iskola hierarchikus rendszerében való kiszolgáltatottsága miatt igen súlyos jogsértés. Ilyen esetben rendelkezésre állnak a közoktatási törvény szankcionáló és jogorvoslati eszközei (például a fegyelmi eljárás kezdeményezése eljárást megindító kérelem), valamint a polgári per és eljárás, továbbá a büntető feljelentés.

A vizsgálat során megállapítottam, hogy a pedagógus által elkövetett fegyelmi vétség körülményeinek vizsgálata megfelelt a Közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény vonatkozó eljárási szabályainak. A vizsgálóbiztosi vizsgálat, a fegyelmi tanács összehívása és a fegyelmi tárgyalás időben történő megtartása illetve a fegyelmi határozat meghozatala a törvényben előírt határidőn belül történt. A kiszabott fegyelmi büntetés és a fegyelmi vétség arányosságát nem vizsgáltam, ugyanis a büntetés megállapítása az iskola vezetőjének diszkrécionális jogkörébe tartozik.

Mindezek alapján megállapítottam, hogy az ügyben a diákokat ért és orvosolt sérelmen túl az országgyűlési biztos fellépését igénylő jogszabálysértés nem merült fel.

Budapest, 1998. július 9.

Gönczöl Katalin